476 128 



11 og 12) paa Siden af Planum en lille rund Forbening for Knden af Limbus sphenoideus, 



bag og indenfor Nr. 9 og 10 (öVa IMaaned), 

 13 og 14) i Radix posterior alæ parvæ (3^/2 Maaned), 

 15 og Id) i Radix anterior alæ parvæ (3 Maaneder), 

 17 og 18) i Ala magna (2V2 Maaned), 

 19 og 20) i Ala externa processus pterygoidei, om hvilken det dog er tvivlsomt, om den 



fra Regyndelsen er sondret fra Nr. 17 og 18 (2S''> Maaned), 

 21 og 22) i Ala interna processus pterygoidei (2V2 Maaned), 

 23 og 24) i Hamulus pterygoideus (4 Maaneder), 

 25 og 26) i Cornua spheuoidea (3 Maaneder), hvilke ikke høre til Primordiaibrusken. 



Da Nr. 1 og 2, 3 og 4 ere Enderne af samme Søile, som fremtræde paa Bunden 

 af Sella turcica og paa Siden af Crista, da Nr. 7 og 8, 9 og 10 ligeledes ere Enderne af 

 samme Forbening i den udvendige Del af Planum og paa Siden af Rostrum, da det er 

 tvivlsomt, om Nr. 17 og 18 fra Begyndelsen ere skilte fra Nr. 19 og 20, indskrænkes An- 

 tallet til 10 Par eller 20 Forbeningspunkter. Rambaud og Renault') angive en median 

 Forbening i Rostrum i fjerde Maaned, som dog undertiden kan mangle; den udgaaer fra 

 den forreste Flade af den transverselle Forbening i Bunden af Sella; jeg har dog aldrig 

 fundet Forbening i Rostrum før Fødselen"). 



') A. Rambaud et C. Kenault, développement des os 1864, Pag. III, It 3, Tab. 9, Fig. 10, 11, 14, 15K. 



=) 1. F. Meckel (Archiv 1SI5,*1, Pag. GIS, Tab, 6, Fig. 14 — 29) afbilder 14 Forbeningspunkter til for- 

 skjellig Tid; Pag. 631 siger han dog, at der er 16 Forbeningspunkter, idet han regner S i Corpus, 

 4 i Alæ magnœ og 4 i Alæ parvæ. H. Spôndli (Primordialschädel 1S46, Pag. 28) angiver en 

 uparret Benkjerne midt i Sella turcica, en uparret i Corpus sphenoideum anterius mellem Alæ parvæ, 

 2 i Processus alares, 2 i Processus clinoideus anterior, 2 i Processus clinoideus medlus , 2 i Alæ 

 magnæ, i Alt 10 Benkjerner. A. Kölliker (mikr. Anat. 1850, 2, 1, Pag. 354) anfører 8 Benkjerner 

 i Ala magna og parva, 2 i hvert Par, 1 Benkjerne i den bageste og 2 i den forreste Del af Corpus, 

 i Alt II Üenkjerncr. I sin Entwicklungsgeschichte (1879, Pag. 451) angiver han 2 i Sella turcica, 

 2 paa Siden ved Sulcus caroticus, 2 i Alæ magnæ, 4 i Alæ. parvæ og Corpus sphenoideum anterius 

 og 2 i Lamina interna processus pterygoidei, men hvilke sidste efter hans Mening ikke ere præfor- 

 merede som Brusk, i Alt altsaa 12 Benkjerner. C. Bruch (Beiträge 1852, Pag. 66) siger, at der 

 konstant hos Mennesket findes i del mindste 2 parrede Benkjerner for Alæ magnæ og parvæ og 2 

 uparrede i Corpus sphenoideum anterius og posterius; dette giver i Alt 10 Benkjerner. R. Virchow 

 (Schädelgrund 1857, Pag. 15 — 18) angiver 6 Benkjerner i Os sphenoideum posterius (2 i Alæ magnæ 

 med Lamina externa processus pterygoidei, 2 i Spidsen af Lingula og 2 i Fossa pituitaria), 2 i 

 Lamina interna processus pterygoidei og 4 i Os sphenoideum anterius (2 i Corpus og 2 i Alæ 

 parvæ), i Alt 12 Benkjerner. A. Rambaud et C. Renault (développement des os 1864, Pag. 116) 

 anfure 4 Forbeningspunkter i Corpus, 6 I Alæ parvæ, 6 i Alæ magnæ og plerygoideæ, 3 i Rostrum, 

 i Alt 19, hvortil endnu komme 2 i Cornua sphenoidea, 2 i Hamulus og 2 i Processus clinoideus 

 posterior, hvilke de kalde sekundære og accessoriske. T. H. Huxley (elements 1864, Pag. 144 — 147) 

 angiver 2 Forbeningspunkter i Basi-sphenoid (Sella turcica), 2 i Lingulæ sphenoidales, 2 i Ali- 

 sphenoid (Alæ magnæ), 4 i Pre-sphenoid (Planum) og 2 i Orbito-sphenoid (Alæ parvæ), i Alt 12 

 Forbeningspunkter. 



