480 132 



Forlil fortsæller Pars nasalis sig iid i Næseryggen og med en buleformig Freni- 

 staaenhed ud i Næsevingerne og rager langt nedenfor den Del, udcnpaa hvilken Næsebenene 

 hvile. Ilos et 3 Maaneders Foster havde de meget tynde Næseben en Længde af 4"™, 

 men Bruskens Længde nedenfor dem var næsten 3 Gange saa stor. Nedad Næseryggen 

 ender Brusken tilspidset, hvilende paa den forreste Rand af Pars perpendicularis og ud- 

 gjørende eet Stykke dermed. Paa Siden gaaer den ind i Alæ nasi med en nedentil bølge- 

 formigt afskaaren Rand, men uagtet den bliver saa tynd som Papir, kan man dog her som 

 andetsteds erkjende de tæt sammentrængte Bruskceller i en hyalin Grundsubstanls uden 

 fibrøs Tilsætning. Den nederste tynde Del har gjerne en lysere, guiagtig Farve, hvorved 

 den skjelnes fra Næsens Slimhinde, der er mere graa. Derimod findes der ingen Brusk 

 omkring selve Randen af Næseborene. 



Pars papyracea. 



Efterat Primordialbrusken fra Siden af Næsen er gaaet indenfor Processus nasalis 

 maxillæ superioris og Os lacrymale, gaaer den som Pars papyracea bagtil for at danne den 

 indre Væg af Øienhulcn, men den senere Lamina papyracea ossis ethmoidei dannes ikke i 

 Brusken , men intermembranøst. Brusken har her en rektangulær Form. Den forreste 

 Rand er en Fortsættelse af Pars nasalis; den øverste Rand er en Fortsættelse af den op- 

 vulstede Siderand af den rektangulære midterste Del af Pars cribrosa; den nederste, 

 temmelig lige og midtveis noget tykkere Rand gaaer nedenfor Sutura papyracea maxiilaris 

 og naaer ned indenfor Corpus maxillæ superioris lidt nedenfor Indgangen til Antrum High- 

 mori eller omtrent i Høide og parallelt med Concha infima; den bageste Rand gaaer 

 oventil over i Sideranden af den forreste Flade paa det bruskede Corpus sphenoideum; 

 nedentil heftes den ved fibrøst Væv til Svælgets Bagside. Pars papyracea har derfor en 

 ikke lidet slørre Udstrækning nedentil og bagtil end den forbenede Lamina papyracea. 

 Brusken er vel meget tynd, men dog tykkere end paa Siden af Næsen. 



Medens de øvrige Vægge i Øiehulen fandtes forbenede hos 3V2— 4 Maaneders Fostre, 

 var den indvendige Væg endnu membranøs hos et Foster paa 7 Maaneder. Først hos et 

 8 Maaneders Foster fandtes en begyndende Forbening, som kom fra Randen af Incisura 

 ethmoidea ossis frontalis og derfra steg nedad. Forholdet er nemlig dette , at Periosteum, 

 som beklæder den forreste (udvendige) Flade af Næseryggen, derfra trækker sig hen over 

 Processus nasalis maxillæ superioris og Os lacrymale og beklæder hele Ølenhulen og 

 følgelig ogsaa dens indvendige Væg. Oventil i Sutura ethmoidea frontalis staaer delte 

 Periosteum i Forbindelse med det Periosteum (Dura maler) , som beklæder den øverste 

 Flade af Pars horizonlalis ossis frontalis; nedenlil trænger det ud gjennem Sutura papy- 

 racea maxiilaris for at staae i Forbindeise med Periosteum paa Overkjæbens Indside. Naar 

 man har borltaget Periostcuni fra Øienhulens Indside, kan man fra den glalte Overflade af den 



