133 481 



bruskede Pars papyracea løsne en fast, meget fin og gjennemsigtig Hinde, der bestaaer af 

 fine, temmelig lige Traade, hvoraf nogle ere tykkere og blandede med ikke synderligt 

 mange Kjerner, men der findes ingen Bruskceller. Denne Hinde gjenfinder man under 

 (indenfor) det forbenede Os lacrymale og under (indenfor) Processus nasalis maxillæ supe- 

 rioris, og naar man borttager Næsebenene, træffer man den ogsaa hvilende umiddelbart 

 paa Næsens Primordialbrusk. Hos Fostre paa 5 Maaneder er denne Hinde, der altsaa har 

 sit Sæde mellem Periosteum externum og Pars papyracea, vel tydelig, men lader sig neppe 

 skille fra Pars papyracea; derimod har jeg kunnet fremstille den hos Fostre, som vare 6 Va — 8 

 Maaneder gamle , og kunnet blæse Luft ind mellem den og Brusken. Den ovenfor nævnte 

 Forbening hos et 8 Maaneders Foster angik kun denne Hinde, som afgiver Grundlaget for 

 den senere Lamina papyracea ossis ethmoidei, der ikke forbenes i Primordialbrusken, men 

 ligesom Næsebenene udeupaa samme. Forbeningen gaaer enten for sig i selve Hinden 

 eller mellem den og Periosteum externum. 



Pars papyracea er selv hos ældre Fostre paa 8 Maaneder meget tynd. Naar man 

 har borttaget den, blottes Labyrinthen, og den underliggende Masse er hvidlig, knopret og 

 delt i eu Mængde smaa Lapper. Den hvidlige Farve, der bedst fremtræder, naar Præpa- 

 ratet tørres, hidrører fra en Mængde smaa Benfliser, som indeholde store, mørke, stærkt 

 forgrenede Benlegemer og afgive Væggene til Cellulæ ethmoideæ. Massen, der findes i 

 Lapperne, bestaaer dog ikke af Brusk, men af Bindevæv med isprængte Kjerner. Væggene 

 til Cellulæ ethmoideæ dannes derfor i det mindste for Størstedelen intermembranøst ligesom 

 Lamina papyracea, og selve Brusken i Pars papyracea tager paa Grund af sin Tyndhed 

 vistnok kun ringe Del i deres Dannelse. Hermed stemmer, at Labyrinthens Celler dannes 

 eller lukkes ogsaa af andre intermembranøst dannede Ben som Os frontale. Processus 

 nasalis maxillæ superioris. Os lacrymale, Pars orbitalis ossis palatini og Cornua sphenoidea. 



Sinus maxilla ris dannes hos 3 Maaneders Fostre som en meget flad Udkræng- 

 ning af Pars papyracea, hvis Væg ogsaa her indeholder smaa Bruskceller og er beklædt 

 med den tykke Slimhinde. Indgangen til Sinus dannes i det mindste i Begyndelsen kun af 

 Slimhinden; den er stor, rund eller spaltformig og frembyder senere de samme Afvexlinger 

 som hos Voxne. Maxilla superior danner en tynd Forbening udeupaa Indkrængningen, og 

 der er ingen Fordybning i den. I et Tilfælde var den flade Sinus delt i to Bum ved en 

 Slimhindefolde. Hos 6 — 7 Maaneders Fostre finder man en meget flad Udhuling i Benet, 

 nedentil begrændset af en fremspringende Kant ; Indgangen til Sinus er næsten ligesaa stor 

 som Fordybningen; Pars papyracea er meget tynd i Dybden af Udhulingen og absorberes 

 snart fuldstændigt. DursyM mener, at Brusken tager Del i Overkjæbens Forbening, og at 



') E. Dursy, Entwicklungsgeschichte des Kopfes 1869, Pag. 188, 203, Tal). 7, Fig. 10, i, h, Tal). 8, 

 Fig. 4, m, f, Fig. 5, d, s, Fig. 6, d. Tab. 9, Fig. 7, e. 



Viilensk. Sclsk. Skr., 5, Kække, naturvidensk. og matli. Afd. XI. 6. U() 



