488 140 



f 

 Bruskforbindelse af Pars petrosa med Sideranden af Pars basilaris; den er dækket af en 

 tyk, fibrøs Masse. 



Hos et Foster paa 6^'2 Maaned begyndte Forbeningen straaleformigt at strække sig 

 opad bag Canalis semicircularis superior, og hos et 7 Maaneders Foster var Bunden af 

 Fossa subarcuata tildels forbenet, og den øvrige Hulbed fyldt med en fibrøs Masse ; dog kan 

 man endnu finde Brusk hos ældre Fostre. Cochlea bevarer endnu sin Flaskeform, men er 

 ru og kantet paa Overfladen, og Fremstaaenliederne vare endnu stærkere udviklede hos et 

 7 Va Maaneders Foster. Den flade Forbening, som Canalis semicircularis inferior og externus 

 tilsammen danne paa Udsiden af Pars mastoidea, gik udad og fortil over i den forbenede 

 Brusksøm paa Udsiden af Pars petrosa. Det er denne Brusksøm, der, som allerede anført, 

 danner den bageste Del af Trommehulens Loft; den forreste Del af Loftet dannes derimod 

 ikke i Primordialbrusken , men intermembranøst ligesom den tilstødende Pars squamosa M- 

 Forresten var Pars squamosa endnu ikke hos et 8 Maaneders Foster sammenvoxen med den 

 forbenede Brusksøm eller med den foran hggende membranøse Del. 



Angaaende Forholdene ved enkelte Partier af Pars petrosa skal jeg meddele nogle 

 Iagttagelser. Fenestra ovalis, som i Begyndelsen udgjør et Stykke med Stapes, vil blive 

 omtalet senere i Forening med Hørebenene. 



Fenestra rotunda. Det første Spor til dette Fenestra viser sig hos 2 Maaneders 

 Fostre som en Fordybning i en lille Ophøining; Bunden af Fordybningen er flad og 

 uigjennemsiglig; Fordybningen vender hos Fostre paa 2V2 Maaned nedad og bagtil. Hos 

 Fostre paa 3 Maaneder er Fenestra rotunda fuldstændigt dannet, men er selv hos 4 Maa- 

 neders Fostre ikke saa skarpt begrændset som hos Voxne. Forbening viser sig i dens 

 hele Omfang hos Fostre paa 6 Maaneder, maaskee senest nedentil. Den derefter følgende 

 Forbening er skildret ovenfor. KöUiker') siger, at Fenestra rotunda «lange Zeit hindurch 

 eine von mächtigen Weichtheileu erfüllte Lücke der knorpeligen Schnecke darstellt». 



II. Spöndli (Primordialscliädel 1846, Pag. 25, Fig. S, No. 19), som henregner Brusksømmen Ul 

 Occipitiilbrusken, men dog siger, at den er "unzertrennlich mit dem knorpligen Felsenthcile ver- 

 bunden», lader Sammen naae helt hen til det Sted, hvor senere Radix processus zygomatici ud- 

 springer fra Os temporale, kun adskilt fra Spina angularis alæ magnæ vedet ubetydeligt Mellemrum. 

 Men A. I. Vrolik (die Verknöcherung des Schläfenbeins der Sâugelhiere; Mederlândisches Archiv 

 für Zoologie 1871 — 1SJ3, I, Pag. 290, Tab. 21, 1-1^.44) afbilder rigtigt Udstrækningen af den bruskede 

 Del af Trommehulens Loft hos menneskelige Foslre af 12 og 16'^''» Længde og gjor opmærksom paa, 

 al Kölliker (Knlwicklungsgesehichte 1S61, Pag 196, Fig. 87, o) urigtigen lader Brusken gaae heil hen 

 til Ala magna. Afbildningen er gjenlagen i hans Fnlwicklungsgeschichle 1879, Pag. 435, Fig. 266, o, 

 Pag. 450, Fig. 278, o, ■■ Knorpelstreifen zwischen der Parielalplalte und dem Keilbeine». I. Gruber 

 (zur Entwicklungsgeschichte des Hörorganes der Siiugethiere und des Menschen; Monatsschrift für 

 Ohrenheilkunde 1878, Pag. 54) siger blot, al den Del af Trommehulens Lofl, som dannes af den 

 horizontale Del af Squama temporalis, opstaaer af en anden Grundsubstants end den ovrige 

 Trommehulo. 

 A. Kolliker, Fiilwicklungsgeschichte 1879, Pag. 734, 751. 



