508 160 



kan finde enkelte Tilknytningspunkter. Det vilde desuden langt overskride det Maal, jeg 

 har for Øie, hvis jeg vilde anvende Hvirveltheorien paa hele Dyrerækken, og jeg skal derfor, 

 saaledes som det ogsaa er skeet i Afhandlingens øvrige Afdelinger, indskrænke Frem- 

 stillingen udelukkende eller i det mindste fortrinsvis til Forholdene hos Mennesket. 

 Medens man dernæst som oftest forhen kun har taget Hensyn til det forbenede Kranium, 

 skal jeg drage selve Primordialbrusken og dens Forbeningspunkter med ind under Sammen- 

 ligningen og søge at tillægge de sidstnævnte den Værd med Hensyn til Benets Form og 

 Betydning, som de fortjene. 



Rygradens Hvirvler ere præformerede som Brusk, og naar man undersøger meget 

 smaa Fostre, f. Ex. Svinefostre af henved 20"™ Længde, finder man, at Kraniets Primordial- 

 brusk gaaer i Et med Rygradens, og at begge danne en eneste sammenhængende Masse. 

 Først naar der hos lidt større Fostre indtræder en Deling af Rygradens Primordialbrusk i 

 Hvirvler, viser der sig ogsaa en Adskillelse mellem Rygradens og Kraniets Primordialbrusk. 

 Men medens Delingen i Rygradens Primordialbrusk er tydelig nok endog for det blotte Øie, 

 seer man ikke nogen Deling i Kraniets, et Forhold, som Hvirveltheoriens Modstandere især 

 have benyttet som Bevis for, at Kraniet ikke indeholder flere Hvirvler. Vi skulle strax 

 nedenfor søge at afkræfte denne Indvending og vise, at der virkelig finder en Deling Sted 

 ogsaa i Kraniets Primordialbrusk, om den end ikke er saa iøinefaldende som i Rygradens. 

 Her være det nok at fremhæve, at det hører med til Karakteren af en Hvirvel at være 

 præformeret som Brusk , og denne findes saavel ved Dannelsen af Rygradens Hvirvler som 

 i Kraniets Basis ; paa begge Steder er ogsaa Bruskens Forbening underkastet samme Love. 

 Som Følge af denne Begrændsning ville Ben eller Bendele i Kraniet, der ere forbenede 

 mellem Membraner uden foregaaende Bruskdannelse, for Menneskets Vedkommende være 

 udelukkede fra Hvirveltheorien. 



En Ryghvirvel bestaaer i Hovedsagen af et Legeme og en Bue; Legemet er det 

 væsenligste. Buen afgaaer fra Legemets Bagside, er i Begyndelsen aaben bagtil, men 

 efterhaanden forene begge Siders Brusk sig i Ryggens Midtlinie, og naar der har dannet 

 sig en Forbening i det Indre af Legemet og i hver af Bruskens Sidedele, kan der ogsaa 

 danne sig et accessoriskt Forbeningspimkt paa det Sted, hvor Sidebuerne bagtil støde 

 sammen i Midtlinien (Processus spinosus). Afseet fra rudimentære Hvirvler er en Ryg- 

 hvirvel et oprindeligt brusket, senere forbenet Afsnit af en Søile, som indeholder en 

 Del af Centralnervesystemet og af Chorda dorsalis. Centralnervesystemet har sin Plads 

 bag Hvirvlens Legeme indenfor Hvirvlens Bue og forbliver gjennem hele Livet; Chorda 

 dorsalis derimod gaaer lodret gjennem Hvirvlens Legeme og forsvinder allerede under 

 Fosterlivet. Hvirvlens Legeme er adskilt fra Nabohvirvlernes ved en særegen Masse, der i 

 udviklet Tilstand kaldes Ligamentum intervertébrale ; men dette Kjendetegn paa en Hvirvel 



