163 511 



Mellemstykke. Ilos menneskelige Fostre af 8 til 18"^"" Længde fandt lian en Opsvulming i 

 Egnen af den senere Synchondrosis splieno-occipitalis og en anden nedenfor Pars perpen- 

 dicularis sellæ turcicæ. lian anfører fremdeles, at Chorda ved sin Indtræden i Kraniet 

 ligger overfiadiskt og her undertiden kun dækket af Hjernehinderne; derpaa beskriver den 

 en nedad konvex Bue, hvis Konvexitet næsten naaer det bruskede Kraniums Bugflade, 

 stiger derefter op gjennem den senere Synchondrosis spheno-occipitalis til Basis af Pars 

 perpendicularis sellæ turcicæ og krummer sig dernæst paany nedad, idet Krumningens 

 høieste Punkt næsten eller fuldstændigt naaer Bruskens Grændse oventil eller endog trænger 

 ind i Perichondrium. Chorda afbrydes ikke af Forbeningen i Pars basilaris, ligesom den 

 heller ikke forsvinder i Forbeningen i Vertebræ, men gaaer gjennem den nærmest Ventral- 

 siden, altsaa excentriskt. Hverken hos Oxen, Svinet eller INlennesket kommer Chorda i 

 Berørelse med Forbeningen i Corpus sphenoideum, og denne Forbening danner sig derfor 

 ikke saaledes som Forbeningen i Pars basilaris, der danner sig om og paa Chorda (altsaa 

 ligesom i Vertebræ). Hos Oxen og Mennesket naaer Chorda op til Overfladen af Clivus, 

 og han anseer det derfor ikke for nogen Abnormitet, naar der hos ældre menneskelige 

 Fostre eller hos Børn findes Levninger af Chorda i Brusken paa Clivus. 



Efter Mihalkovics') ender Chorda dorsalis hos Kaninen afrundet bag Hypophysis. 

 Tab. 6, Fig. 57 afbilder han hos Kaninen en stor knæformig Opsvulming i Synchondrosis 

 spheno-occipitalis, hvorpaa Chorda ender tilspidset. 



KöUiker-) har beskrevet Forholdene hos Kaninen, Svinet, Faaret og Mennesket. 

 Hos Kaninen bliver Chorda tykkere i Ligamentum dentis, forløber opad i Pars basilaris, i 

 nogle Tilfælde tæt under Perichondrium, derpaa nedad, hvor den atter synes at træde 

 udenfor Brusken, og ender tilsidst krogformigt ombøiet i Pars perpendicularis sellæ turcicæ. 

 Hos et næsten fuldbaaret Kaninfoster var der en storre og foran den undertiden en mindre 

 Opsvulming i Synchondrosis spheno-occipitalis, og Chorda endte tilspidset tæt under Peri- 

 chondrium paa den forreste Flade af Pars perpendicularis, idet Enden krogformigt bøiede 

 sig nedad og fortil. Ilos et Svinefoster af 32"" Længde afbilder han en Knude mellem 

 Corpus og Dens epistrophei, en mindre i Ligamentum suspensorium, hvorpaa Chorda 

 efterat være traadt ind i Pars basilaris dannede en større og en mindre Opsvulming, gik 

 dernæst i en nedad konvex Bue for tilsidst at stige i Veiret mod den øverste Del af den 

 bageste Flade af Pars basilaris, hvor den dannede en Knude og endte tilspidset tæt under 

 Perichondrium paa den bageste Væg af Sella turcica. Hos noget større Svinefostre fandt 

 han i den forbenede Pars basilaris hos det ene fire, hos det andet tre Opsvulminger. 



') V. V. Mihalkovics, Enlwicklungsgescliiciilc des Gcliinis 1S77, Pag. 191, Tab. i, Fig. 36, Tab. G, 



Fig 54-66. 

 2) A. Kolliiier, Fntwicklungsgescliiclilc 1879, Pag. 4'ii, Flg. 275-277. 



