165 513 



her; den kom dernæst frem nærmest Forbeningens øverste dorsale Flade, steg i Veiret i 

 en opad konvex Bue, dannede en langagtig, opad og bagtil konvex Opsvulming og naaede 

 tilspidset eller let afrundet henimod Basis af Pars perpendicularis sellæ turcicæ; i flere 

 Tilfælde var Knuden derimod uregelmæssig og vinklet. Knuden i Synchondrosis spheno- 

 occipitalis ligger ofte ganske løst i Brusken og kan uden Vanskelighed løsnes fra den; der 

 bliver da en fladere eller dybere Grube (Kanal) tilbage, som er glat paa sin Indside og kan 

 sende en eller flere Forlængelser fortil eller i Veiret, men disse Forlængelser eller Gange 

 ere tomme og klare og indeholde ikke nogen Chordamasse'). Jeg har ogsaa truffet den 

 konvexe Grube for Opsvulmingen tom og udvidet; i et Tilfælde var Grubens øverste mod 

 Clivus vendende Rand C formig og glat, men den konkave nederste Rand bugtet, endende 

 fortil med to Udvidninger , saa at Gruben her blev bredere; dens forreste Ende var 0°",5 

 fjernet fra Sella turcica, dens bageste Ende 1"" fra den forreste Ende af Forbeningen i 

 Pars basilaris. Hos et Foster paa 4V2 Maaned endte Chorda med en lille Klump, 0'"'°,lb 

 fra den forreste Flade af Sella, og man kunde løfte den hel og holden ud af Gruben. 

 De tomme Forlængelser kunne udvide sig trompetformigt, idet de naae op under Peri- 

 chondrium paa Clivus; de synes ikke at høre til selve Chorda, men til Kanalen, hvori den 

 hviler. De uregelmæssige Former, hvorunder Knuden ofte optræder i Kraniet, og den 

 Omstændighed, at den kan ligge aldeles løst i sin Kanal, tyde hen paa, at den gaaer sin 

 Undergang imøde. Man tør vistnok antage, at hos Fostre, som ere over 3V2 Maaned 

 gamle, er Chorda i det menneskelige Kranium i Regelen forsvunden; det store Antal Fostre, 

 hos hvilke jeg ikke har kunnet finde den, taler imidlertid for, at den ogsaa kan gaae til- 

 grunde endnu tidhgere-) og kun undtagelsesvis holde sig hos Fostre over 3V'2 Maaned. 



Som almindeligt Resultat af de meddelte Undersøgelser fremgaaer, at Chorda dor- 

 saUs, efterat den i Halshvirvlerne er gaaet excentriskt gjennem deres Legeme og gjennem 

 den forreste Del af Forbeningerne, hvor disse findes, træder ind i Epistropheus og er for- 

 synet med en Opsvulming mellem Dens og Corpus. Derpaa gaaer Chorda gjennem Liga- 

 mentum suspensorium dentis med eller uden Opsvulming. Her dannes Grændsen mellem 

 Rygradens Hvirvler og Hjerneskallen. Naar Chorda er traadt ind i Pars basilaris occipitaUs, 

 forløber den hyppigst nærmest dennes dorsale Side, sjeldent nærmest den ventrale, og 

 danner een, undertiden flere Opsvulminger omtrent midtveis i Delen; er der Forbening 

 tilstede , synes den snart at gaae gjennem den , snart at forløbe mellem den og Perichon- 

 drium. Den danner derpaa en C eller S formig Bugtning og ender med en forskjelligt 

 formet Opsvulming paa Stedet for den senere Synchondrosis spheno-occipitalis, altsaa 

 nær Basis af Pars perpendicularis sellæ turcicæ i nogen Afstand bag den Kalkvæg, som 



') Cfr. E. Dursy, Entwicklungsgeschichte des Kopfes t8ti9, Pag. 19. 



') H. Muller, Henie und Pfeufer, Zeitschrift für rationelle Medicin 185S, 2, Pag. 202. 



Vidensk. Selsk. Skr., ö. II., naturvidemk. og niatli. .^td. XI. 6. C4 



