167 515 



forsøge at eftervise Hvirvler i dets rriinordialbrusiv oy de deri dannede lien, ville vi i 

 Analogie med, hvad der er skeet for Ryghvirvlernes Vedkommende, som Udgangspunkt 

 benytte de i Primordialkraniet forekommende Opsvulminger paa Chorda dorsalis. De 

 optræde vel under noget forskjellig Form, men to maae ansees for konstante, den ene 

 omtrent midtveis i Pars basilaris, den anden omtrent i den senere Synchondrosis spheno- 

 occipitalis. Analogien med Ryghvirvler ophører, forsaavidt der ikke samtidigt lader sig 

 eftervise noget Tegn til Adskillelse mellem Hvirvlerne, men vi have i det Foregaaende 

 opstillet del som en mindre væsenlig Karakter for en Hvirvel at være adskilt fra Nabo- 

 hvirvlerne ved det særegne Legeme, der i udviklet Tilstand faaer Navn af Ligamentum 

 intervertébrale. Den første Opsvulming i Pars basilaris findes paa et Sted, hvor der dannes 

 en enkelt Forbening. Ligesom i Ryghvirvlerne er Forbeningen paa alle Sider omgiven 

 af Brusk og udvikler sig tidligst og stærkest nærmest Bruskens nederste Flade; Chorda 

 derimod, som i Ryghvirvlerne forløber nærmest Forbeningens ventrale Flade, hviler i Pars 

 basilaris hyppigst nærmest dens dorsale Flade, men nærmer sig i det videre Forløb den 

 ventrale Flade. Denne enkelte Forbening frembyder imidlertid forskjellige Antydninger af at 

 være sammensat af to. Som saadanne Antydninger maae anføres de efter Albrecht og efter 

 Rambaud og Renault Pag. 466 Anm. anførte Iagttagelser af to Forbeninger, den ene bag 

 den anden M. Fremdeles den af mig efterviste Deling i en øverste og nederste Del af 

 Forbeningens bageste Flade ved en fibrøs, meget fastsiddende Tverstreng samt den for- 

 skjellige Form og det forskjellige Udseende af den bageste Flades øverste, trekantede, 

 glatte Del og nederste, rektangulære, ru Del, en Forskjel, som man ogsaa undertiden 

 kan finde udtalet i det udvoxne Kranium. Føler man hertil den anførte Opsvulming af 

 Chorda omtrent midtveis i Pars basilaris, og betragter man den ligesom i Rygraden som 

 Tegn paa en Adskillelse mellem to Hvirvler, vilde jeg opstille det som Hypothese, at 

 Pars basilaris er en Doppelhvirvel, analog den Doppelhvirvel, der paa Grund af en 

 Opsvulming paa Chorda dorsalis dannes af Corpus epistrophei med Dens. Vi ville under- 

 søge, om Analogien med en Ryghvirvel lader sig gjennemføre ad denne Vel for Menneskets 

 Vedkommende, idet jeg maa overlade til senere Iagttagere at prøve Hypothesens Værd ved 

 undersøgelser af Kraniets Primordialbrusk og Chorda dorsalis hos andre Dyr. 



Ligesom der til Doppellegemet i Epistropheus høre to Buer, der omfatte et Afsnit 

 af Centralnervesystemet, saaledes lader der sig ogsaa eftervise to Buer, en nederste og en 

 øverste, til Doppelhvirvlen i Pars basilaris, som omfatte to Afsnit af Centralnervesystemet, 

 nemlig Medulla oblongata og Pons Varoli. Den nederste Bue, som hører til den Del af 



') Om der under Udviklingen findes t» Benkjerner i Pars basilaris hos lavere Hvirveldyr, lortjener 



nøiere at undersøges. H. Rathke (Entwickelungsgeschiclile der Natter 183Ü, Pag. 125) har engang 



hos Coluber iiatrix fundet en Bcnkjerne, som næsten efter hele sin Længde hvilede paa (Forbeningen i) 



Pars basilaris. 



Gi* 



