14 c. o. VON PORAT, MYRIOPODER FRÅN VEST- OCH SYDAFRIKA. 



Otocryptops synes vara spridt vidsträcktare, än Haase 

 förmodar. Så är den Scolopocryptops från Brasilien, hvilken 

 jag 187(i i Bill. t. Vet.-Akad. Handl. B. 4. N:o 7 p. 26 

 tolkat såsom Scolopocr. sexspinosa Say, en Otocryptops, och en 

 annan »Scolopocr^^ptops» från Amerika, befintlig i Riksmusei 

 samlingar, tillhörde ock Haases nya slägte. 



Genus OrphnaBUS Meinert 1871. 



(Myr. Mus. Haun. in Nat. Tidsskr. 3 R. 7:e B. p. 17.) 

 1. Orphnseus brevilabiatus (Newport) 1844. 



Kamerun, Mapanja: Knutson & Valdau, 1 exemplar. 



Denna geophilid, som enligt Haase (Abh. und Ber. Zool. 

 etc. Mus. zu Dre.sden 1887, N:o 5 p. 111) är synonym med 

 Meinerts o. lividus, hvilken tolkning Pocock (Linn. Soc. 

 Journ, XXI p. 289) efter undersökning af Newports original- 

 exemplar bekräftar, synes vara en verklig kosmopolit inom 

 tropikerna, då den är anträffad i Indien, på Sandwichs-, Säll- 

 skaps- och Mergui-öarne, Nya Irland och Zanzibar, hvarjemte 

 den, såsom nu synes, förekommer i Vestafrika. Till syno- 

 nymien lägger Pocock äfven Peters Geopih. hilineatus (Reise 

 nach Mossambique p. 531) och Meinerts O. hrasiliensis. 



Aspidopleres nov. subg. (vel genus?) 



Notffi characteristicee parum ab iisdem generis Orphnseus 

 Meinert diversfe, si has exceperis: 



Scutella plura; scutella spiraculifera magna, prjEscutello 

 vix vel non multo minora, postscutello distincto; scutella la- 

 teralia subdorsalia (quatuor) sat magna, in 2 series digesta; 

 scutella lateralia supraventralia item multa (antice 3, postice 

 2) distincta, sat magna. 



(Unguis pedum maxillarium l:i paris sat magnus, pec- 

 tinatus.) 



(Lamina frontalis plus minus distincte a lamina cephalica 

 discreta.) 



