BIIIANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND. 18. AFD. IV. NIO S. 5 



andra till bildandet af ifrågavarande nervplexns, utan att på 

 något som hälst .sätt träda i ömsesidig förbindelse. — Allt 

 efter de olika körtelcellernas form och utbredning, erhålla 

 helt naturligt i fråga varande nervplexus ett något skiljaktigt 

 utseende, såsom man kan se af de närslutna figurerna 1, 2 

 och 5. Denna senare figur visar därjämte ett annat förhål- 

 lande, hvilket man understundom är i tillfälle att iakttaga, 

 särskildt hos spinkörtlarna. Man finner nämligen, hurusom 

 en del af den insererande nervbanans fibriller löpa en sträcka 

 tillsammans i spiraltur omkring körteln och distribuera ut 

 under detta sitt förlopp fina utlöpare, hvilka genast uppsöka 

 de intercellulära spatierna, i hvilka de deltaga uti den kon- 

 tinuerliga plexusljildningen. 



Med GoLGi's metod erhåller man emellertid icke allenast 

 nerverna, utan därjämte — och kanske relativt oftare — 

 trachéerna svartfärgade. Afven dessa senare fördela sig på 

 ett för de olika körtlarna karakteristiskt sätt. Så finner man 

 dem på de vid anus mynnande körtlarna korgformigt sluta 

 sig omkring dessa körtlars encelliga alveoli (fig. 3), under det 

 att de hos de malpighiska körtlarna bilda mera långsträckta 

 nätverk (fig. 4). Hos spinkörtlarna åter löpa trachéerna före- 

 trädesvis transverselt (fig. 6) samt äro därvid relativt spridda 

 i den proximala, tätare ansamlade uti den distala, den secer- 

 nerande delen. Hos alla körtlar kan man iakttaga intercellu- 

 lära trachealförgreningar, hvilka med understundom ansenliga 

 stammar — såsom hos spinkörtlarna — tränga in uti cell- 

 kroppen och genomsätta densamma uti olika riktningar. Jag 

 har emellertid ännu endast helt flyktigt granskat trachéernas 

 intracellulära förhållanden; dock synes det vid mina påbör- 

 jade undersökningar hafva tämligen påtagligt visat sig, att 

 trachéerna ej fritt sluta inne uti själfva cellerna, utan en- 

 dast genomsätta desamma, hvarför också det respiratoriska 

 gasutbytet mellan cellkroppen och trachealröret torde för- 

 siggå genom förmedling af trachealmembranen, — ett upp- 

 fattningssätt af trachealluftens inverkan på cellens innehåll, 

 som tjockes bättre konvenera med iakttagelser i samma ämne 

 hos andra djur. — Från de perifollikulära stammarna träda 

 trachégrenar ut på de till den respektive körteln nående nerv- 

 banorna. 



Det har emellertid varit endast uti ungefär 60 procent 

 fall, som jag erhållit med methylenblå-metoden någon nerv- 



