o E. HOLMGREN, KORTELINNERVATIONER O. KORTELKAPILLARER M. M. 



färgniiig. A öfriga preparat har det åter ej så sällan liändt, att 

 de intercellulära gångarna själfva varit blåfärgade. Samtidigt 

 har jag ock därvid — om också endast antydningsvis — funnit, 

 hurusom från de intercellulära spatierna inträngt uti cell- 

 kropparna genom talrika förbindelser nätformigt anordnade 

 kanaler. Därjämte har jag iakttagit å samma preparat, att 

 å de ställen af körteln där trenne intercellulära gångar skulle 

 sammanflyta, lågo inskjutna mellan de egentliga körtelcellerna 

 blåsformiga, blåfärgade celler med en icke förgrenad, utan 

 rundad och mer eller mindre tillplattad kärna (fig. 9). På 

 snitt, förfärdigade af med sublimat eller Flemmings vätska 

 härdade larver fann jag dessa blåsformiga celler ega det ut- 

 seende som fig. 12 angifver. Jag iakttog, hurusom på vissa 

 ställen körtelcellerna förlorade en del af sina karakterer. 

 Cellkroppen blef starkt tillplattad och blåsformigt utspänd, 

 på samma gäng den förlorade sitt basalbräm. Vid fundus af 

 blåsan låg inlagrad en starkt tillplattad, ej förgrenad kärna. 

 — På hela körtlar, undersökta endast i fysiologisk koksalt- 

 lösning, visade sig dessa bildningar, i likhet med de till dem 

 förlöpande intercellulära gångarna, fullkomligt homogena till 

 sitt utseende, — gent emot de korniga körtelcellerna. — 

 Granskningen dels af ett antal GoLGi-preparat, hos hvilka 

 någon nervfärgning ej inträdt, dels med starka förstoringar 

 af förnyade snitt genom härdade larver, skulle lämna mig en 

 nöjaktig förklaring pa de karakteristiska och intressanta 

 strukturdetaljer hos de malpighiska och analkörtlarna, som 

 methjdenbla-metoden låtit mig endast aningsvis fatta. Jag 

 fann nämligen på ifrågavarande GoLGi-preparat de intercellu- 

 lära gångarna svartfärgade och vidare på ett distinkt och tyd- 

 ligt sätt, hurusom från dessa senare inträngde hela nätverk 

 af kanaler i själfva cellkropparna. — Redan den omstän- 

 digheten, att dessa intracellulära bilder genom sin ömsesidiga 

 anordning, företedde ett för å ena sidan de malpighiska och 

 å den andra analkörtlarna genomgående karakteristiskt ut- 

 seende — i det att desamma hos analkörtlarna visade sig 

 korglikt anordnade (fig. 7), under det att de hos de malpi- 

 ghiska körtlarna bildade mera långsträckta maskor (fig. fS) — , 

 tycktes mig vara nog för att utesluta hvarje tanke på, att 

 jag härvidlag hade framför mig blott och bart tillfälliga ut- 

 fällningar af de begagnade reagensen. Så mycket större an- 

 ledning hade jag då, att uti dessa förhållanden se preforme- 



