XXXI 



De trinde Legemer i Næbhvalens Maver, som lignede Indvoldsorme, ere ved 

 nöiere Undersögelse fundne at være Spermatophorer af de fordöiede Blækfisk. De vare 

 tildeels af usædvanlig Slörrelse og mange af dem endnu saa lidet oplöste, at det lyk- 

 kedes at undersoge hele deres indviklede Bygning. 



Den særdeles vel vedligeholdte Hjerne er bleven nöiere undersögt, og derved 

 ere Liigtenerverne bleve fundne som to meget fine Nervelraade, der udspringe i Form 

 af en lille trekantet Plade med tre Rodder paa det sædvanlige Sled. Udspringet af de 

 andre Nerver har ogsaa frembudt Oere Mærkeligheder, f. Ex. at N. glossopharyngeus 

 og vagus hver udspringer med to Hækker af Rodder, hvoraf den ene ligger nærmere, 

 den anden fjernere fra Middellinien af den forlængede Marvs Bugüade, et Forhold, 

 som Prof. E. derefter ogsaa har fundet paa andre Pattedyrhjerner. Af alle Nerver var 

 Oörcnerven den tykkeste, og den viste sig endnu tykkere, end den virkeligen er, idet 

 den saakaldte porlio intermedia, som egentlig horer Ansigtets Bevægelsesnerve til, men 

 ligger tæl forenet med Hörenerven, her er usædvanlig tyk. Tyggenerven (portio minor 

 oli paris) udspringer med en Række enkelte Rodder, stillede krandsforroigt omkring 

 den indre Flade af Ansigtets Fölelsesnerve fportio major 5li paris). 



Den i den sidste Beretning fremsatte Mening, at den grönlandske Anarnak 

 (^Monodon spurius Fabricii) er det samme Dyr som Næbhvalen eller Döglingen, har 

 fundet fuld Bekræftelse ved Undersögelsen af lo Anaruakhoveder , som Capl. Holboll 

 har tilstillet Universitetets zootomiskc Museum. 



Prof. E. bemærkede, at Na\nel Hyperoodon o: „den med Tænder paa Ganen", 

 som ikke alene begrundet paa en reen Feillagelse, men endogsaa angivende et Forhold, 

 der er Pattedyrene overhovedet aldeles fremmedt, nödvendigviis bor udgaae af Systemet, 

 og et andet Navn træde i dets Sted, hvortil foresloges „Choenocetus" som Oversættelse 

 af Islændernes: Andhval. 



Til Beskrivelsen af Hvalfostrenes ydre Former og af deres forgængelige Tæn- 

 der, hvoraf er meddeeit et Udtog i Oversigten af Selskabels Forhandlinger for 1844 

 ( p. i — 3), har Prof. E. knyttet en Beskrivelse af de mindste Vaagehvalfostres Splanch- 

 nologie, som i Forbindelse med den af de forgængelige Tænder vil blive meddeeit i 

 del Ilte Bind af Selskabels Skrifter under Titel af: „om Foslerformerne i Bardehva- 

 lernes Ernærings- og Forplanlelsosredskaber." 



Ved denne Undersögelse af de mindste Bardehvalfoslres Indvolde har del viist 

 sig, at man selv ved saa smaa Individer faaer en rigtigere Forsstilling om Slægtens 



