LU 



gjorde endnu et Skridt videre til at tillage sig fyrstelig Myndighed, i det lian (i For- 

 aarct 1470) reiste om i Landet og fordrede en formelig Hylding (eller som hau kaldte 

 det, en ,^Pantehylding" ) af Adel og Almue. Den forste vilde ikke vide noget heraf; 

 Nordfriser, Marskbönderne i Holsten, og endeel af den övrige Almue i begge Lande, 

 fandt Greven derimod villig til at aflægge Hyldingseden. Nu blev Adelens Klager 

 hos Kongen saa alvorlige, at han selv indsaae, der maatte sættes urændser for Grevens 

 egenmægtige Handlemaade. Forgjeves prövede Christian endnu at sende Dronning 

 Dorothea til Holsten; hun, til hvem Kongen havde den höieste Tillid, og som jævnli- 

 gen under hans Fravarelse, decltog i Regjeringen, kunde her intet udrette. Grev 

 Geert gik endog saa vidt, at negte Dronningen for hendes Person Adgang til de kon- 

 gelige Slotte; og da Christian den Forste om Sommeren 1470 kom til Holsten, og 

 fordrede Regnskab af Greven for hans hele Adfærd og Styrelse i Landene: neglede 

 denne reent ud at ville indlade sig paa nogen Afstaaelse, eller paa at overgive de 

 faste Slotte i Holsten og Slesvig, som ban havde i sin Magt, og havde besat med 

 sine egne Hovedsraænd, forend Kongen havde betalt barn alt hans Tilgodehavende. De 

 i den Anledning med Grev Geert ved Kongens saralede Raad paa Segeberg Slot forte 

 underhandlinger vare ligesaa frugllöse, som Christians egne Opfordringer og venlige 

 Forestillinger. Tilsidst maatle han gribe til at lade sin Broder sætte i Forvaring paa 

 Scgeberg (omtrent den 16de Juli 1470); og da Greven efter nogle Uger blev kjed af 

 sit Fængsel, fandt ban sig omsider i at overgive Slottene, og at indgaae andre rimelige 

 Vilkaar; hvorefter han maatte forlade Landet, og drage hjem til Oldenborg. 



Men Fölgerne af hans Stalholderskab vare dermed ikke forbi. Allerede i 

 Anledning af den nye Hylding, som Kongen fordrede, reiste sig Uroligheder, da Eider- 

 friserne vg Marskbönderne neglede at aflægge den, indtil de saae at man agtede med 

 Vaabenmagt at tvinge dem. Men ved Efterretningen ora Christian den forstes Uheld i 

 Svenig i Efteraaret 1471, vaagnede Misfornöielse og Urolighed paa ny: en Opstand 

 udbrod i de frisiske Districter, og den indkaldte Greve af Oldenborg satte sig i Spid- 

 sen af denne. 1 September slog Kongen Oprfirernes samlede Hær ved Husum; og 

 den ene Træfning endte hele Felden. Gerhard undkom med Nöd over Eideren; flyg- 

 tede gjennem Holsteen til Oldenborg, og havde saaledes udspilt sin politiske Rolle i 

 Hertugdömmerne, hvor han, under tildeels besynderlige og ikte let forklarlige Forhold 

 var bleven en farlig Mellemmand imellem Kong Christian og den mægtige Adel , som 

 dog ogsaa ved denne Leilighed, ligesom oftere, erfarede, al den Fyrste, som de 1460 

 havde underkastet sig, og hvis Lemfældighed og Föielighed de altid gjorde Regning 



