LXXXll 



Parallel-Kjader af ældre saakaldte Urbjcrge, der stryge NV. og SO. og indesliitic Dale, 

 hvis Hovedretning i Almindelighed belegnes ved en Flod. Denne orographisk-geogiio- 

 sliske Charattccr udslettes i Mellemsveirig, men træder igjen frem i den sydligste Deel 

 af den skandinaviske Halvöe, hvor de to sidste af de over de nyere Dannelser frem- 

 ragende Kjædcr i det Hele taget ere skarpt adskille. Den sydvestlige begynder k 

 Miil sydost for Lund, hæver sig ved Landsbyen Webcröd i Rommeleklint til en Höide 

 (1er maa være omtrent 300 I"od over Havet, og fortsætter sig imod SO. indtil forbi Åkarp. 

 Længere imod S forsvinder den under nyere Dannelser, men hæver sig igjen, og dan- 

 ner det paa Bornholm saa stærkt blottede Gnenspartie. Den nærmeste Kjæde imo(J 

 NO. begynder med Kullaberg eller Kulien, strækker sig mere eller mindre afbrudt til 

 Ringssjon, hvorfra den fortsætter sig længere imod SO., siden forsvinder den under 

 Ovcrgangsforfnationen, hvorpaa den atter hæver sig i Sleensbnfvud, og endnu engang 

 træder öeformigen frem af Havel i Ertholraene, fisllig for Bornholm. 



Rummet imellem den vestlige Kjædcs nordligste Granitforbjerg, Billebjerre, 

 nordvestlig for Dalby og den nordlige Deel af Kullakjæden, bliver især optaget af 

 Juraforraationens ældre jern- og kulforende Dannelser. Omkring Rommeleklinlkjædens syd- 

 lige Forbjerg ordner sig en heel Række af Kridlformationens ældre og mellemste Dan- 

 nelser, og omkring Kullakjædens sjdligere Deel ved Steensbufvud findes store Udvik- 

 linger af de ældste Lecd af Skandinaviens Overgangsformation. Imellem begge Kjæder, 

 Kullakjæden og Rommeleklinikjæden, udvikler Overgangsformationen sig i en Folge af 

 Dannelser hvis Leiringsforhold, og altsaa Aldersfölge sandsynligviis paa intet Sted i hele 

 Skandinavien er saa lydeligt udtrykt som her, saaledes at Forf. aiiseer sig for berettige 

 til at betragte disse Lag som en Grundlypus, hvorefter man lettest vil see sig istand til 

 at ordne den skandinaviske Overgangsformation, og bestemme dens Underafdelingers 

 -Mdersforhold. Hissinger, der har saa store Forijeneslcr af Sverrigs Gcognosie har 

 allerede gjort opmærksom paa, at der i denne Dal forekomme ved Ôfved Kloster for- 

 steiiingsförende Sandstene, bedækkede med rode, mandelsteenagtige Porphyrer, og Nils- 

 son hvem vi skylde saa vigtige Oplysninger om Skannes forsleningsforende Lag har li- 

 geledes omtalt löde, glimmerrige forsteningsförendc Sandstene fra samme Dal. Desuden 

 er Universitetets Museum ved Hr. Candidat Angelins utrættelige Iver kommen i Besid- 

 delse af en stor Mængde Overgangs Forsteninger fra disse Egne, som i höi Grad vakle 

 Forfatterens Opmærksomhed og bevægede ham til at forsögc ved omhyggelig Bestem- 

 melse af deres Leiringsforhold, al afgjiiie lil hvilke l'crioder disse forsKjellige Daiinclsor 

 maatte henregnes. 



