LXXXV 



og sine l.oiriiigslorhold saa nær ved de rode Sandstene og Pürplijrer der ved Krog- 

 klevcn i Nærheden af Christiania bedække Skiferne, at man maa ansee dem for samtidige. 



Det eneste Sled, hvor der i Skandinavien forekommer en lignende fuldstændig 

 Udvikling af Overgangstidens forskjellige Formationer, er Omegnen af Christiania i 

 Norge, men de plutoniske Dannelser som findes der i saa stor Mæglighed og che- 

 misk Mangfoldighed, ere i Skaane stærkt tilbagetrængte, og forekomme der ikkun som 

 Gronsteengange i den mellemste, og som Porphyr Mandelsleen i den yngste Deel af 

 Udviklingen; deraf fiilger da ogsaa paa den anden Side, at de Forstyrrelser i l.eirings- 

 forholdene, som man i Norges Overgangsformation moder paa hvert Skridt mangle i 

 Skaane, hvor derimod den Orden og Regelmæssighed hvormed de enkelte Lag lölge paa 

 hinanden, tillader en fuldstændig og klar Oversigt over disse forskjellige Dannelsers 

 Leiringsforhold. Skaane har desuden det afgjorte Fortrin fremfor Norge, al alle nep- 

 Innske Lag, der forekomme der, fore Forsteninger, og altsaa kunne tjene til at be- 

 stemme Lagenes Dannelseslid i Forhold til andre Lande, hvormed de ellers ikkun kunde 

 sammenlignes ved de oryctognosliskc Egenskabers usikkre og skuffende Hjelpcmiddel. 

 Det skaanske Overgangspariie maa derfor uden Tvivl betragtes som Nöglen til Forkla- 

 ring af Overgangsformationens Forhold i Skandinavien, 



Disse Overgangsdannclser cre ikke indskrænkede til den omtalte Deel af Skaane. 

 De ældre Lag, Sandstcen, Alunskifer og Kalkstccn strække sig meget langt imod Syd, 

 de udfylde det store Rum imellem Andrarum og Steenshufvud og strække sig imod S. V. 

 næslen til Ystad. Steenarier henhorende til samme Dannelse slutte sig til Korameleklinl- 

 kjedens nordlige Partie, og hertil höre Sandstenen fra Hardeberga, Alunskiferen fra 

 Foge|sang og Kalkstenen fra Sundby, Steder der formedelst deres Nærhed ved Lund 

 ere bekjendte i Skaanes ældre Mineralgeographi. Lag der fore Gotlands Forsteninger 

 lindes ved Klinta paa Vestsiden af Ringsjön, og Lag der fore de samme Forsteninger 

 som findes ved Ôfved Kloster forekomme ved Puggerup noget Vest for Klinla ved 

 Ringsjön, og endvidere ved Ramsaasa 2 — 3 Miil sydlig for Öfvedkloster, Forfalleren 

 viste endvidere, at en Linie fra Puggerup over Öfvedkloster lil Ramsaasa er disse yng- 

 ste Overgangsdani, eisers Slrygningsliiiie, og er parallel med Rommelekliiils Graiiil-Gneus 

 Kjede, og al en Linie fra Klinla til Skartofla ligeledes er parallel med de andre nævnte 

 Linier. Heraf bliver det altsaa hoist sandsynligt, at den Deel af Skaane imellem de 

 to nævnte Granit-Gneus Kjeder, der ligger Syd for Ringsjön, overalt indeholder den hele 

 Udviklingsrække af Overgangsforraationcn. 



Af yngre ikke lil Overgangsformalioneri henhorende Dannelser har Forfatleien, 



