23 



Ovnen, den antændtes fornedon og' naar Torven var faldet saameg'et sam- 

 men, at den ikke mere stod op over Muren, dækkedes Ovnen med et La;; 

 vaadt Straa ojy et 5 — 6" tykt La<j af Jord og Sand, og^ stod saaledes i 

 4 til 8 Dög^n; Kullene vare faste og klingende ogliavde bevaret Torvens 

 Form; Kuludbyttet var SO"'" af Torvens Volumen. 



Hvor lidet Constructionen af Ovnene Lave forandret sig i dette 

 Aarluindrede overbevises man om ved at læse Bineaus Beskrivelse over 

 Törveforkullingsovnene ved liothmi Dep. des Vosges*), som han anbefaler 

 paa Grund af deres hensigtsmæssige Construction, og hvoraf findes Teg- 

 ning og omstændelig Beskrivelse baade i Schubarts „technische Chemie" 

 og i Carstens „Handbuch der Eisenhüttenkunde"; det er nemlig, som Fig, 4 

 viser, en ganske simpel cylindrisk Ovn med 5 Rækker Huller forneden, 

 og fortjener sikkert i ingen Henseende Fortrinet for de ovenfor omtalte 

 af Siehe og Schultz construerede Ovne. Bineaus Afhandlings udmærker 

 sig forresten ved en fuldstændig og noiagtig Beskrivelse af den Torv, der 

 anvendes til ForkuUing, noget man desværre alt for ofte savner ved Beskri- 

 velserne af Torveforkullingen. Jeg skal derfor tillade mig at anftire nogle 

 af de vigtigste Egenskaber ved Torven og Torvekullenc fra Rothau, som 

 vil kunne tjene til Sammenligning med den Beskrivelse af den danske 

 Torv jeg nedenfor skal give. Torven der anvendes til Kul i Bothau, 

 er mörkebruun, og findes underneden den overste lette Torv; naar 

 den er veltörret veier en Cubikmeter 560 Kilogram, (altsaa en dansk 

 Cubikfod 22,56 Pd.; en massiv Cubikfod vil omtrent veie 57 Pd.). 



Torven brændt i en lukket Digel efterlod 32°/'' Kul. Den inde- 

 holder 2,2% rodlig Aske, der bestaaer af: 



Alcaliske Salte 0,041 



Svovlsuur Kalk 0,056 



Kalk 0,044 



1) Annales des Mines uèmc serie tonic 5. I«30. 



