ea 



ci dannes, som vore Skove, af een uciclulilscnde eller faa fremherskende 

 Træsorter, men at den störstc Rlangfoldijjhed af iVrler staae sammen- 

 blandede imellem hinanden. Skjöndt saaledes det er upaalvivlelijft, at 

 hine colossale Dyr, selv med en indskrænket Kiattreevne, vilde finde den 

 overfliidijj-ste Wærinjf af Lov i Almindelighed, saa vilde de paa den anden 

 Side kun kunne drag-e IXylte af denne Overflod under den Forudsætning-, 

 at ethvert Slags Lov var dem tjenligt, eller idetmindste at deres Valg i 

 denne Henseende var forholdsviis lidet indskrænket. 3Ien denne Forud- 

 sætning taber uheldigviis sin hele Sandsynlighed ved den forste Prove 

 den udsættes for, idet at det nulevende Dovendyr netop af alle bekjcndte 

 Dyr er det, der er meest egensindigt i V^alget af sin Tjæring, hvillsen 

 udelukkende bestaaer i Bladene af Cecropiaslægtens Arter. Vel benægter 

 Prindsen af Neuwied dette af Brasilianerne almindelig anerkjendte Faktum, 

 men da han ei anforer noget positivt Beviis derimod, og mine talrige 

 Erfaringer ikkun tjene til dets Bestyrkelse*), troer jeg oi at det kan 

 kaldes i Tvivl. Del vilde derfor have Analogien lige imod sig, at antage 

 for hine Forverdenens Dyr en Eicndommelighed i deres Levemaade, der 

 vilde være netop, det modsatte af det vi kjende hos deres nulevende Slægt- 

 ninge, og det er derfor hoist usandsynligt at antage, at de sknide have 



*) I*» i<^S '"'stc Onng, i Aaiet l«2G, fili et li'vondc Dovendyr af Arien Ci-acljpiis tor- 

 qiiatus, var denne Onistinndigbcd niij; ubchjendl. Jeg sundtc derfiir en Neger i 

 Skoven (or at hente mij; Lov af forshjellige Slags Træer oj; Buske , for at forsögc, 

 livilkc den vilde ;ede. Den vragede dem alle; ligesaj gik det den anden og tredie 

 Dag. Iblandt l'rövcrne han medbragte Ijerdc Dag, befandt sig tilfældigviis Dladc 

 af Ceeropia |)eltata. Aldrig saasnart bragte jeg et af disse lîladc til dens Alund, 

 for den syntes iiieblikkelig at vaagne op af en Dvale; det var som om en clectrisk 

 Gnist foer igjeniiem dens Legeme og satic alle dens Muskler i Bevægelse; med 

 kramp 'agtig Styrke greb den tîiadslill.en, trykkede den mellem Kliiernc og llaaiid- 

 roHen og fortærede det bele IJlad med den öiensyniigste Bcgjærliglied. Uagtet jeg 

 naturlig>iis fra nu af fodrede den med disse Blade, undlod jeg dog ci, at fortsætte 

 mine Forsiig med forskjcllige andre Slags, der alle faldt benægtende ud. Ikkun 

 Rladknopperne af en Art vild Ficus begnavede den ecngang, da den var meget 

 hungrig, men aabenbart med ringe Bcliag. Senere bar jeg gjcntaget disse Forsög 

 med et Individ af Arten Bradypus tridactylus, der forte aldeles til samme llesultal; 

 selv Figciiknopper vragede den. 



