208 



Owen synes til Begrundelse af sin Mening for en slor Deel at 

 stötte sig lil den Antagelse, at disse Vedhæng il;l:e aabne sig ind i Hjer- 

 tet; saaledes beskrives de nemlig bos Sepien af Cuviier') og Everard 

 Home 2), som dog begge indrömme at der findes en Huullied inden i 

 dem, medens Grant 3) endog nægter denne bos Sepiolen. 



At imidlertid disse Vedhæng virlseligt ere hule, og at deres Huul- 

 hed aabner sig ind i Hjertet, har allerede Meckel *) angivet, og vore 

 Undersögelser saavel hos Sciadephoren som bos Sepien og den grön- 

 landske „Octopus granulatus 2)" lede os lil at bekræfte dennes Paastand. 

 Hos Sepien, hvor Vedhænget har naaet sin storste Udvikling, er Forbindelses- 

 Aabningen rigtignok saa lille, at den neppe vil kunne skjeloes i det 

 Næt af Muskelsöiler, der findes saavel i selve Hjertet som i Vedhænget; 

 men ved at aabne det og indblæse Luft, have vi seet saavel Gjællelijertct 



'') Mémoires pour servir à l'histoire et a l'anatomie des i>IollusqiiPs. Mcnioire sur 

 les Céphalopodes, S, 45. 



2) Comp. Anatomy. Vol.V. Tab. XLIV&XLV. 



') Transact, of the zool. soc. of London, Vol. I, S. ö2 & 83. 



♦) System der verjji. Anatomie. 5ter Th. S. 130, 



*) Da Octopus-Slægtcn er angivet at mangle dette Vedhæng, bliver dets Tilstedeværelse 

 hos denne Art meget mærkelig. Det sidder paa det sædvanlige Sted. er endog af 

 betydelig Storrclse, men af en noget usædvanlig Form; det er nemlig langstrakt- 

 kegleformigt, videst ved sit Udspring, og ligger krummet tæt ind til det blaaligr 

 Hjertes Overflade, hvorfra dets hvidlige Farve ved forste Ojckast skiller det. liaadc 

 dets indre Huulhed og Forbindelsen med Hjertet ere særdeles tydelige og furhold."- 

 viis store. 



Naturligviis taber Vedhænget særdeles meget af sin Betydning, naar det 

 indenfor samme Slægt kan findes hos nogle Arter og mangle hos andre ; til- 

 lige faacr man IVöglcn til, hvorledes Meckel (I. c. S. 130) kan bebreide Cuvier 

 at have overseet dette Vedhæng hos Octopus, og hvorledes han kan paastaac at 

 have fundet det; „in allen Ordnungen der Cephalopoden'". 



Vi maa her endnu bemærke, at vi benævne denne Octopus saaledes, fordi 

 den under dette Navn er opfort i Hr. Möllers Index Molluseorum Griinlandiæ 

 (Kroyers naturb, Tidskr. 4 Hd. iste Hefte Pag, 76) lir. Müller har imidlertid ikke 

 anfort Navngiveren, og \i kunne derfor blot yttre det som en Formodning, at det er 

 Lamarck's Oct. granulatus, der menes. At undersöge, hvorvidt den grönlandsko 

 Art med Rette kan henfores til Laniarcks, vilde fore os for langt fra vort egent- 

 lige Forraaal. 



