229 



fra selve ået overordentlig^e Omfan}]^, hvortil Hovedet naaer, vil den paa- 

 fblgende Fremstilling- af det benede Hoveds Udvilslinj}' nolcsom udvise. 



Den colossale Störrelse, hvortil Bardehvalernes Legeme voxcr, 

 medfbrer en anden Omstændighed, som gjör Udviltlingshistorien af disse 

 Dyr særdeles lærerig. Jo slörre nemlig^ det Omfang er, der er sat som 

 det naturlige Maal for et Skelet, desto længere dvæler det paa de for 

 alle beslægtede Dyr fælleds Overgangsformer. Disse vise sig- saaledes 

 her i en meget stor Maalestok, hvorved Undersogelsen lettes over- 

 ordentlig-. 



I det zoologiske Studium af Bardehvalerne indtag-er Osfeologien 

 en vigtig-ere Plads end i det af de fleste andre Hvirveldyrfamilier. Til 

 Artsbestemmelsen kan man g-jerne for disse som for de fleste andre Dyr 

 indrömme de ydre Artsmærker den forste Bang-. Det kan i alt Fald 

 ikke nægtes, et naar man vil gjüre nog-ensomhelst Brug- af de mangp- 

 foldig-e Beskrivelser, som Söfarende og- Kystbeboere i Almindelighed, 

 og- Hvalfangerne i Særdeleshed, have leveret og- fremdeles ville levere, 

 maa det fornemmelig^ komme an paa at kjende de Artsmærker, der kunne 

 bring-es i Anvendelse paa Dyrene, medens de endnu bevæge sig- frit i 

 Havet, og^ paa deres friske Lig-, medens de endnu ligge henstrakte paa 

 Strandbredden. Det vil dog paa den anden Side ikke kunne næg-tes, at 

 de egentlige Naturforskere kun meget sjeldent have Leilighed til at an- 

 stille kun nogenlunde nöiagtige ündersögelser paa frilsvömmende Barde- 

 hvaler eller disses endnu friske Lig; at de meget mere i Beglen kun 

 have Skeletter af disse colossale Dyr eller enkelte Knogler at holde sig 

 til; at Studiet af de store Hvaldyr derved faaer en vis Lighed med Stu- 

 diet af de fossile Hvirveldyr, og at det altsaa bliver uundgaaelig nöd- 

 vendigt, al have Artsmærker paa Skelettet og dettes enkelte Dele. 



Dog det er indlysende nok, at ifölge Forholdenes I\atur gjelder 

 det for de store Hvaldyr ikke om at faae alene ydre eller alene indre 

 Artsmærker, men om at faae en Forening af dem begge J at det hidtil 



