25i 



Det bageste Kilebeen, os sphænnideum posterius. 



I det mindste Fosterhoved udgjorde de to Kilebeen (Tab. XIV 

 Fiff. 1 d f) endnu eet sammenhængende Brusklegeme med Nakkebenet 

 Off med de foran Kilebenene liggende Bruskdeie, der senere ville være 

 at beskrive, medens Vingebenene (Tab. XI Fig 2 uuh), der i Hvaler- 

 nes Hoved under hele Livet vise sig som selvstændige og- vidt ud- 

 bredte Knogler, allerede vare heelt forbenede. I det större Fosterhoved 

 derimod var det bageste Kilebeen med sine to Sidevinger og det for- 

 reste med de om Seenervehullet liggende Rodder af dets Vinger hver for 

 sig^ forbenede og kun endnu ved britkcformede Bruskplader (Tab. XIII d, d) 

 skilte fra hinanden indbyrdes og fra Nakkebenets Grundstjkke. I delte 

 större Hoved laae Kilebeenslegemerne ikke kjendelig' höiere end Grund- 

 stykket af IVakkebenet. 



Det bageste KilebeensSiJetappe, eller de saahaldte store Kilebeens- 

 vinger (Tab. XII, Fig. 1 e og Tab. XIII Fig. 1 og 2 am) ligge ganske 

 vandrette. Deres yderste Deel er paa det mindste Foster stumpe, paa 

 det större formet som en temmelig bred og udhulet Rand (Tab. XII 

 Fig. 1 h og I, Tab. XIII Fig. 2 am), der bagtil (Ij stoder til Tindinge- 

 benet, men for allerstorste Delen (h) til den nederste Rand af Side- 

 benet (Tab. XII Fig. 1 b), der dog her paa sin Inderside dækkes af hiin 

 tynde, flade Bruskstrimmel (Tab. XIV Fig, i h, Tab. XII Fig. 1 antydet 

 ved en stærkere Skygge), der idetmindste i det lille Fosterhoved fortil 

 hænger sammen med det forreste Kilebeens bruskede Vinger (Tab. XIV 

 Fig. 1 gi), og bagtil gaaer uden omkring Fjeldbenet, beklædende 

 Tindingebenets Inderside (Tab. XII Fig. I t), over i det bruskede Nakke- 

 bcen (Tab. XII Fig. 1 y). Den bagre Rand af Vingerne er dybt ind- 

 skaarct for at danne en vid Aabning, til Gjennemgang for det femte 

 IVervepars tredie Green og til Leie for et tykt Net af Blodkar. 

 Deres forreste Rand stoder op til Vingebenet, hvilket her (Tab. XII 

 Fig. 1 u) danner en Deel af Hjerneskallens Gulv. — Paa det bageste 



