2S7 



til hver Side en anden (ibid. p) til Forening med Vinjjebenef. OvenJil 

 Tare disse Sideplader rendea{jti{j udhulede fra Seenervehullel (z) af. 

 Paa den ovre Flade (Tab. XIII Fig. 1 sa) af det forreste Kilebeen 

 hæve sig til Siderne de brede Vinger, i hvis nedre, fastsiddende Rand 

 Seenervehullerne ere anbragte. De ligge saavel hos Fostrene som hos 

 den Voxne omtrent vandrette — ingenlunde tagende Deel i den lodrette 

 Stilling af Hjernesltallens forreste Væg, men kun udad tildeels krummende 

 sig lidt op i Hjerneskallens Sidevægge. Nærmest denne Rand vare de 

 i det store Fosterhoved forbenede (Tab. XII Fig. i e) , men for slörste 

 Delen bruskede (Tab. XIII Fig. i og 2 ap). Deres bruskede Deel laae 

 mod Indsiden af Pandebenene (Tab. XII Fig. 1 j') og var med den 

 överste Rand trængt noget ind mellem selve disse Beens to Plader. 



Tindingebenene, ossa temporalia, 



ere, som bekjcndt, hos Hvaldyrene altid deelte i to Stykker: det egentlige 

 Tindingebeen og Fjelddelen med Horeredskaberne. 



I det mindste Fosterhoved var det forstnævnte af disse to Stykker 

 allerede heelt forbenet, det sidstnævnte derimod kun forsaavidt, at en 

 overordentlig tynd, skaalformet Beenplade (Tab. XI Fig. 2 g) sluttede 

 tæt om drt endnu ganske bruskede Sncglehuus. Denne Beenplade, 

 skjöndt sluttende tæl om Sneglehuset, var aabenbart det senere Tromme- 

 been, Bulla tympani eller os tympanicum. Den i Hjerneskallen synlige 

 Deel af det forholdsviis endnu saa store Fjeldbeen (Tab. XIV Fig. 1 c) 

 var heelt brusket. 



De spæde Former i det mindste Fosterhoved saavel af det egent- 

 lige Tindingebeens Ledetap (Tab. XI Fig, 1 — 4 a) som især af det 

 bruskede Fjeldbeen, navnlig de to Bruskstrængc paa hver Side (Tab. XI 

 X og y) omtalfes allerede ovenfor (Pag. 243). Tindingebenels udforligere 

 Beskrivelse vil nu blive givet efter del större Foster. 



/'irf, Stlsk. naturvid, og mnlhem. Afh. XII Dctt. Kk 



