262 



Overflade, at den fager sijj nd som en forholdsviis lille Hule ved Om- 

 fanget af Nal^lsehullet, til hvilken man ved Gjennemsavningen af Hovedet 

 maa bane sig Vei gjennem en meget tyk Beenblok. 



Næsebenene , ossa nasalia, 



(ormede omtrent som langtrukne Cuber, sidde med deres bageste Ende 

 fæstede i Hulen paa Pandebenene (Tab. XII Fig. i og 2 n), men 

 ligge for Besten frit frem (Tab. X Fig. 1 n) forneden udover Sie- 

 benet (Tab. XIII Fi^^. 1 e), udad stodende mod Mellemkjæbebenene, 

 indad mod hinanden indbyrdes, men ingenlunde netop i Midtlinien af 

 Legemet eller i en ganske plan Flade. Paa det mindste Foster vare 

 de allerede tildeels forbenede, dog endnu af en rund Form. — (De ere 

 paa den î)de Tavle noget for store, idet de ved Aftegningen, der skete 

 i noget for kort Afstand, som de meest fremadliggende Dele ikke viste 

 sig i samme Forkortning som de övrige Been.) 



Ganebenene, ossa palatina, 



ere to flade, paa langs krummede (Tab. XII Fig. 4) Beenplader, som 

 danne den bagre Deel af Ganen (Tab. IX, X Fig. 2 p), den frie Gane- 

 rand og hele Gulvet og Sidevæggene (Tab. XII Fig. 1 pf) af Næse- 

 hulen. Fortil stöde de til Overfcjæbebenene, som tildeels ere indfalsede 

 i deres forreste, rendeformigt udhulede Band (Tab. XII Fig. 4 m')» 

 bagtil til Vingebenene (ibid. p), indefter til Plougbenet (Fig. 1 og 4 r) 

 og opefter til Pandebenene paa to Steder (Fig. 4 f, f), hvorimellem det 

 store Foramen spbænopalatinum ligger (Fig. 1 , mellem pf, ft og v). 

 I Ganens Midtlinie beröre de hinanden, og fortil ligge de her tillige op 

 mod Plougbenet. Allerede paa det mindste Foster vare de heell for- 

 benede. 



