264 



i flybe, udad forgrenede Furer, ojf virkelig sadde Barderne iklse alene 

 langs disse GanefladerS ydre Rand, men optoge næsten hele deres ydre 

 Halvdeel, strakte sig altsaa fra denne Rand indtil den midterste, stær- 

 kest fordybede Deel af hver af Ganens Sidehalvdele. 



Taarebenene, ossa lachrymalia, 



kunde paa det mindste Foster ikke med Sikkerhed eftervises. Selv paa 

 det storre Foster vare de endnu Ijun svagt uddannede. De have Form 

 af trekantede, tynde Beenskiver, fortykkede henad deres udvendige Rand 

 (Tab. X Fig. 1 1), indskudte paa hver Side mellem Pandebenel og Over- 

 kjæbebenets Aagtap, og desuden stodende til Aagbenel. 



bagbenene, ossa zygomatica, 



ligp-e heelt frit for Dagen, dannende den nedre Rand af Öienhulen 

 (Tab. X Fig. 2 z) med deres ovre huultkrummede Flade. Forbindelsen 

 af deres forreste, Sformige Rand med Overkjæbebenenes Aagtap samt med 

 Taarebenene, og af deres bageste med Tindingebenets af samme IVavn 

 sees Tab. IX, X, XI z. — De vare paa det mindste Foster allerede heelt 

 forbenede, og her forholdsviis længere, men smallere. 



Mellemkjæbebenene, ossa intermaxillaria, 



ere meget lange, spinlsle, og ligge langs Overkjæbebenenes Inderside fra 

 deres Suturforening med Pandebenene indtil deres forreste Ende. Her 

 rage de endog et Stykke frem foran dem, bagtil derimod, hvor de ligge 

 indelilemte mellem dem og IVæsebenene, naae de ikke slet saa höit op. 

 Deres udvendige Flade, den hvormed de ligge op mod Overfcjæbebenene, 

 kommer saaledes forst frem fortil (Tab. X Fig. 2 i). I deres forreste, 

 storre Halvdeel ere Mellemkjæbebenene mere trekantede, og have, for- 



