270 . 



Kapsellifjament, men ved fibröse ßaand. Oos Deipbinerne ere disse 

 Baand Juin svage, ja hos de mindre Delpln'narter Isunne de to, med en 

 lyk Beonliinde overtrukne, Ledeflader endog- neppe siges at være forenede 

 uden ved et Bindevæv, livis Masker indeholde en klæbrig Vædske. Hos 

 Finhvalerne derimod heftes de to Ledeflader sammen i deres hele Brede 

 ved en Baandmassc af ikke ubetydelig Læng-de. (I et 11" langt Vaage- 

 hvalfosler var den *i"' lang, \\"' bred; i el 35" lang-t Keporkakfosler 

 6'" lang, 9'" bred.) Den besfaaer af et saa tæt Trevlevæv, at dens 

 enkelte Trevler neppe lade sig skille fra hverandre, og at den ved at 

 skæres igjennem viser sig glat paa Snitfladerne. At indeni denne tætte 

 Baandmasse en Kapsel skulde ligge skjult, var allerede i og^ for sig^ hoist 

 usandsynligt, og har ei heller viist sig^ at være Tilfældet, uagtet paa flere 

 af Fostrene det temmelig lange ojy meget tykke Baand er blevet gjennem- 

 sogl i alle Befninger. (Paa en 70 Fod lang^ Finhval, som jeg i Aaret 

 1841 undersogte, medens den laae inddreven paa SjellandsNordvestpynt, 

 udkrævede Gjennemskæringen af dette Bundt Senetrevler, hvorved Under- 

 kjæben paa hver Side knyttedes til Tindingebenet, langvarigt og- an- 

 strængende Arbeidc med öxe, Saug og Leeblade.) 



Timgebenene, ossa hyoldea. 



Hertil höre hos Vaagehvalen, saaledes som alle Hvaldyr over- 

 hovedet, det egentlige Tungebeen med sine lo Sidehorn og de to fordre, 

 med deres ydre tykkere Deel paa Fjeld benet fæstede Horn, der vel rettest 

 kunne fortjene ]\avn af Griffeltungehenene. 



Af det 8" lange Vaagehvalfoster have disse Dele i deres natur- 

 lig-e Leie paa Strubens Bugflade mellem Musklerne, der fæste sig^ dcrpaa 

 saavel foroven som forneden, allerede i en foregaaende Afliandhng 

 (Vidsk. Selsk. Skr. Ilte Bind Pg^. 296) været fremstillede i et Træsnit. 

 Af det noget större Foster, hvis Hoved staaer afbildet paa den Ilte Tavle, 



