272 



paa selve Fjeldbenet. Denne d^btsl<julte Sene har maaskee oftere allerede 

 været seet ved Undersöjjelsen af Bardehvalernes Horeredskaber, uden 

 doff at være bleven kjendt for hvad den var. (I Everard Homes „Lectures 

 on comparative anatomy" er dens indvendi[);e afskaarne Ende afbildet paa 

 den lOlste Tavle, og^ i Forklarinjjen angives, at man ikke har iagttaget 

 dens ydre Forbindelse.) 



Paa ældre Individer tiltager hiin ydre Baandmasse stedse mere i 

 Kraft, medens den dybe Sene svinder ind og i den udvoxne Alder maa- 

 skee er sporlöst forsvunden. 



I denne hele Fremgang kan en vis Lighed mellem Griffeltnnge- 

 benenes og Underkjæbens Forhold til Fjeld benet neppe miskjendes. 

 Fra forst af stigende fra Fjeldbenets Indre som et Par ribbeensagtige 

 Bruskstrænge, ligesom Urunderkjæben, fæstes de lidt efter lidt ved ydre 

 Baand paa et Sted, fjernt fra deres egentlige Udspring, ligesom den 

 benede Underkjæbe fæstes til Tindingebenets Ledehule, og opgiver der- 

 paa meer og meer den tidligere Befæstelse ved Hjelp af Bruskforbindelsen, 

 hvilket Samme saa fuldkomment bevirkes ved Urunderkjæbens Forsvinden. 

 Længere nede vil et andet Exempel paa en analog Fremgang blive paa- 

 viist ved Ribbenenes Forbindelse med Hvirvlerne. 



///. Sliitningsbemærkninger over Bnrdehvalhovedels Bcenbijgnimj. 



\. Grundlaget til hele Hovedets Beenbygning er et sammen- 

 hængende Brusklegeme, som optager hele dets Axe, fra IVakkehullet 

 indtil Snudespidsen. I den bagre Ualvdeel (Cranîedelen) udgaae fire 

 Par mere eller mindre vingeformige Forlængelser fra dels Sider, nemlig 

 Grundlaget til INakkebenets Ledestykker, de bagre, de fordre Kilebeens- 



