281 



sammenhæng-ende Brusfclegeme til Grundlag- — hvoraf de dannedes deels 

 ved en central Forbening- af selve Brusisen, dccls ved en peripherisk 

 Beendannelse udenomkring den — saa kan delle Brusklegeme ikke være 

 andel end selve den her beskrevne store Grundbrusk, og at denne da i 

 en nipgel lidlig Periode har havt en forholdsviis meget stor Udbredelse, 

 vilde i saa Fald blive en Selvfölge. 



4, Allerede i det mindste Foster var en stor Deel af Hovedets 

 Knogler forbenede, men under hele Fosterlivet, medens Legemel voxede 

 fra 8 til 78 Tommers Længde, rykkede Forbeningen kun svagt frem, og 

 selv i det voxne Djr er den endnu langt fra at være fuldendt. 



I Almindelighed taget gaaer Forbeningen frem udenfra indad 

 og bagfra fortil. Äledens i alle de for Dagen liggende Dele af An- 

 sigtet og i Craniets Hvælving Forbeningen allerede er rykket meget 

 stærkt frem, i en vis Forstand i de fleste Knogler endog kan kaldes 

 fuldendt, forsaavidt nemlig deres Brusklag ikke længere er kjendeligl, 

 ere alle de dybere liggende Dele af Hovedels Beenbygning endnu heelt 

 bruskede. I de nærmest Axen liggende Dele viser Forbeningen sig 

 forst i IVakkebenels Grundstykke, dernæst i Kilebenene og deres Vinger; 

 langt senere i Siebenet. Her standser Forbeningen hos Hvalerne aldeles; 

 hos de övrige Pattedyr rykker den videre frem i Ploug benet paa Axe- 

 brnskens Bekostning; men naaer neppe hos noget Dyr ud over hele 

 Næsens Skillevæg, end sige over Wæsefloiene. 



f'id. Schk. Httliirvid, og mnthem, /éfh. XII Dctl. ^ H 



