500 



lövrig-t ere de fem bag-este Halshvirvlers forfra baotil dadtr^klsede 

 Lcfjemcr beJjdelifj mere brede end höie, med den forresle Flade svagt 

 hvælvet, den bageste fordybet; den af deres Buer dannede store Aab- 

 ning for Rygmarven er meget bred; TjörnspidserneLun meget svagt frem- 

 staaende eller endog ulijendclige. (See til Exempel ovenstaaende Træsnit.) 

 Af Sfcraafappene ere de bageste hos Vaagehvalen kun uddannede paa 

 den anden, tredie, fjerde, femte og sjette Hvirvel; de forreste paa den 

 tredie, fjerde, femte og sjette Hvirvel kun antydede som smaa 

 Tappe paa selve de overste Tvertappe, men paa den syvende trædende 

 frem i den almindelige Form, læggende sig paa bver Side ud over den 

 foregaaende Hvirvels Buedcel, netop ved Tvertappenes Udspring, saa- 



ledes som man vil finde i vedföiede Af- 

 bildning af de 10 forreste Hvirvler og 

 tre forste Ribbeen, seet fra Rygsiden 

 efter en omtrent 10 Gange formindsket 

 Maalestok. 



Hos Delpliinernc voxe Hals- 

 hvirvlerne, som bckjendt, under For- 

 beningen meget almindeligen, dog ikke 

 hos alle Arter, sammen indbyrdes, saa 

 at de undertiden, især maaskee hos 

 Marsvinet, kunne danne et enkelt Been- 

 legeme, i hvilket det ikke altid er let at 

 skjelne hver enkelt Hvirvels Andeel. 

 Hos Finhvalerne er delle i Reglen ikke 

 Tilfældet. Sædvanligviis bolde de sig 

 adskilte under hele Livet; hos enkelte 

 Individer kan derimod, endog i eo yngre Alder, enten Atlas være 

 sammenvoxet med Axis, eller dette med den folgende Halshvirvel (som 

 Tilfældet er i det ene af de fra Grönland nedscndte smaa Finhvalskeletter). 



