309 



Delenes sande Bclydninu ojf naturlifje Forbindelse vil maaslsee 



bedst tydelijjijjores ved en Afbildning^, 

 som her g'ives 10 Gange formindshet 

 etter det ene fra Grönland nedsendte 

 lille Finbvalskelef, paa hvillset Baan- 

 dene ilshe vare lösnede, ojj Knojjlerne 

 altsaa i deres nalurlijje Forbindelse. 

 At Forholdet ililte er særejyent for en 

 enkelt Art eller fremtvunjjet ved Ske- 

 lettets Udarbeidelse, veed jejj fra 

 Undersögelsen af disse Dele paa Fo- 

 sirene af den g^rönlandske langhaan- 

 dede Finhval (Keporlsak) i Sammen- 

 ligning med dem af den norske Vaage- 

 hval. Hos dem alle fandt jeg det 

 netop saaledes som her afbildet. 



Medens altsaa hos Delphinerne, ligesom hos Pattedyrene i Alminde- 

 lighed, Hvirvelenden af et storre eller mindre Antal af Ribbenene, 

 navnlig^ af de mere fortil siddende, studer op fil Legemet af det fore- 

 gaaende Hvirvelbeen*), sidder den hos Finhvalerne heftet til den yderste 

 Deel af Tvertappene, navnlig paa den nederste Flade af disse, tæt ved 

 deres forreste Rand, det forste og- næslfolgende Ribbeen ikke mindre end 

 de bageste. Dog mangler hos Finhvalerne ingenlunde ganske et Spor 

 til det almindelige Forhold. Fra hvert Ribbeens Hvirvelende nemlig, 



•■) Hos Dugongcn sidde endog samtlige Ribbeens Hvirvelende op imod et Hvirvcl- 

 legeme, og, paa en meget afvigende Maade, imod det samme Hvirvelbeens Legciiie, 

 til hvis Tvcrlap livert stiiderj men lirystlivirvlcrnesTvertappe cre deilios overniaade 

 (iorte — lutter for Hvaldyrene fremmede Forhold. 



