517 



j4rm- og Haandhnoglerne 

 have, i det Hele taget, hos Finhvalerne de hos Hvaldyrene almindelige 

 Former ; kun at Underarml:noglerne ere forholdsviis længere end hos 

 Delphinerne, og at Fingerknoglerne ere stærkt indknebne i !>lidten, saa 

 at deres Form ofte ligner den af et Timeglas. Fremdeles have Fin- 

 hvalerne knn fire Fingre, uden Spor til den hos Delphinerne meer eller 

 mindre tydelige femte Finger. Da tillige Finhvalernes Fingre staae tættere 

 sammen, hvorimod Dclphinernes almindeligviis staae udspilede fra hverandre, 

 blive deres Hænder i Reglen forholdsviis meget smallere, og da hertil kom- 

 mer Underarmens större Længde, sjnes hele Brystfinnen længere, end 

 hos Delphinerne — dog med Undtagelse af den langfionede Grindehval. 



Til Bedömmelse af Formerne i Brysllemmernes Beenbygning, 

 faaer den almindeliggjeldende Regel, at man maa tage ligesaa meget 

 Hensyn til de bruskede Dele som til de benede, en særdeles Vigtighed, 

 fordi Knoglerne her næsten alle holde sig meer eller mindre bruskede 

 under hele Livet. 



Dette gjelder især om Olekranon ulnæ, der hos Finhvalerne, 

 overeensstemmende med Brystlemmernes flade Form i Almindelighed, 

 viser sig som en meget stærkt fremragende flad Tap, og om en fra 

 hele Ulnar-Randen af Haandroden ligeledes stærkt fremragende Plade; 

 fremdeles om Haandroden i det Hele og om alle Fingerknoglernes Endedele. 

 I hosstaaende Træsnit fremstilles i 24 Ganges For- 

 mindskelse et Omrids af den 31 Fod lange Vaagehvals 

 venstre Brystfinne, den bruskede Deel af Olekranon og 

 af Haandrodtappen angivet ved puncterede Linier. Alle 

 Knoglerne ere holdte i deres naturlige Stilling til hin- 

 anden indbyrdes, idet man ved Udarbeidelsen har skaanet 

 ikke alene alle Bruskene, men ogsaa Huden imellem Fin- 

 grene paa den ene af Fladerne. Ved Torringen tabe 

 Bruskene deres Form, og de benede Dele bringes nær- 

 mere sammen, og for at faae det rigtige Billede af Knogle- 



