522 



undersoijte Vaagehvalfoslre fanflt jeg^ hun 48 Hvirvler, hvoraf — naar 

 Bijslhvirvlerne bestemmes efter Ribbenene, ojj som forste Halehvirvel- 

 been regnes det, hvortil den forreste af de nedre Hvirvelbuer fæster sig 

 — 7 vare Halshvirvier, 11 Brysthvirvler, 12 Lendehvirvler og 18 Hale- 

 hvirvler; men netop dette var Antallet af Hvirvlerne i hele Rygraden og 

 i hver af dens forslsjeliige Egne ilske alene paa de af mig undersögle 

 fuldstændige Vaagehvalskeletter fra Bergen og det i Christiania i 1844 

 undersögte Exemplar (Pag. 304) samt det i 1811 fra Jyllands Vestkyst 

 tilsendte (Vidsk. Selsls. Skr. Ilte Deel Pag. 175), men ogsaa paa de tre 

 smaa fra Grönland nedsendte Finhvalskeletter; ligesom endvidere baade 

 efler Hr. Stiftamtmand Christies skriftlige 3Ieddelelser om de Bergenske 

 Vaagehvalskeletter, der ikke ere komne under min Iagttagelse, og 

 Dr. Kröyers Angivelser om to i Bergens Museum opstillede Skeletter 

 af Vaagehvalen (Naturh. Tidsskrift 2det Bind Pag. 654*), disse Tal- 

 forhold maae ansees for at være constante hos denne Art. 



Hos den grönlandske langhaandede Finhval (Keporkak) har jeg 

 saavel i to Fostre som i et, tilsyneladende fuldstændigt, 45' langt Skelet 

 fundet: 7 Hals-, 14 Bryst-, 11 Lende- og 21 Halehvirvler, i Alt 55, 

 der vel allsaa tor sættes som Artens normale Hvirvelantal, saa at enhver 

 mulig Afvigelse i alt Fald maa ansees for en individuel, ikke for en 

 Alders-Forskjellighed, 



Ikke mindre constant har jeg fundet Tallet af Ribbenene hos alle 

 de til een Art hörende Finhvaler. Selv paa ganske smaa Fostre kunne 

 disse tælles med storste Lethed og Sikkerhed , undertiden allerede gjen- 

 nem den véd Viinaandens Indvirkning indfaldne Hud, altid saasnart denne 

 er laget bort. I alle Tilfælde fandt jeg i Fostrene af Vaagehvalen 



*) At Dr. Kröyer sammcstcils Pag. 635 angiver kun 10 Pai- Kibbueu, uagtet lian paa 

 den forefjaacnde Side rej;nci' II Ry^hvirvler, (or maasltec ansres for en SIsriTfeil. 



