324 



i hele Rjgraclcn og i hver af dens forsltjellige Afdelinger netop er det 

 ovenfor om Vaagehvalen angivne: 7 liais-, 11 Bryst-, 12 Lende- og 

 18 Halehvirvler. Naar Antallet af Halens nedre Hvirvelbuer tun er 8, 

 og- paa det storre Vaagehvalskelet ellers uiaasfeee lian eftervises at være 

 noget slorre, da maa delte Isun tilslsrives Vanskeligheden af at udarbeide 

 disse bruskede Suiaulegenier, en Vanskelighed, som endog viser sig igjen 

 paa det udvoxne Skelet nærmere Halens Spidse. 



Men man vil derhos, naar hele Rygraden tænkes bragt i en lige, 

 vandret Linie, gjenkjende ikke alene en Hvaldyrrjgrad i formindsket 

 Maalestok, mèa en fuldstændig Ftti/t{;a^Bygrad med alle dens meest i 

 Öine faldende Særkjender: de tynde Halshvirvler, den lange, brede, flade, 

 af et stort Hul gjennemborede, over de folgende Ilalshvirvler tilbage- 

 böicde Tvertap paa Axis; dennes og Atlas's korte Tjörntap; de tre 

 Rækker höie, flade og brede Tjörn- og Tvertappe og de brede forreste 

 Ledtappe; de svære Hvirvellegemer forrest i Halen; det meget lille 

 Brystbten, hvortil kun det forreste, brede Ribbecnspar fæster sig; 

 3lauglen af Brystbeensribbeen; de forreste Ribbcens eiendommelige 

 Befæstelsesmaade til Rygraden o. s. v. Seer man dernæst hen til, al An- 

 tallet af Hvirvlerne og Ribbenene saavel i det Hele som i hver af Ryg- 

 radens Egne, netop er det for Vaagehvalen characteristiske, maa det 

 vistnok indriimmes, at allerede Rygraden i og for sig af selv et meget 

 lille Hvalfosler kan være let anvendelig til Artsbestemmelsen. Dette er 

 i den Grad sandt, at til den ovenfor givne Beskrivelse af Finhvalernes 

 Rygrad maaskee denne Afbildning i naturlig Störreise af det lille Fosler 

 vil kunne anvendes nok saa godt som Afbildninger af store Hvalskelelter, 

 reducerede til samme ubetydelige Störreise. Beviset for denne maaskee 

 uventede Paastand vil findes i den her folgende korle Fremstilling af 

 Forbeningens Fremgang i denne Deel af Hvaldyrenes Knoggelbygning. 



