sm 



sammenli{jning'sviis freui ved Siden af de ber beskrevne Exemplarer af 

 den grönlandslte Keporkal:. 



Vilde man holde sig til de i disse Afbildninger givne Former af 

 Skulderbladet, Arm- ojj Haandknoglerne, saa maatte man ogsaa uden 

 Betænkning ansee den Bval, hvortil de höre, for artsforskjellig fra den 

 grünlandske Keporkak; thi saa forskjellige ere Formerne, at medens 

 dennes Skulderblad har en elliptisk Form, er det paa Berlinerskelettet 

 tilspidset for- og bagtil; medens Ulna har et stort Olekranon, ragende 

 frem som en stump Spidse, og Haandroden en stor og bred fremragende 

 Tap paa IJInar-Randen; medens fremdeles Fingerledene ere saa stærkt 

 udvidede ved begge Ender, at de her ere 3 eller 4 Gange saa tykke 

 som i Midtsljkket — finder intet af alt delte Sted paa Berliner-Skelettet. 

 Derved ere unægteligen flere af den langhaandede Finhvals Særkjender 

 manglende, men lager man paa den anden Side Uensyn til, at derved 

 tillige flere af de for alle Finhvalerne gjeldende Former cre faldne bort, 

 thi Olekranon ulnæ er hos dem alle meget stort, og den fremragende 

 brede Tap paa Haandrodens UInar-Band mangler hos ingen af dem; 

 lager man derhos under Overveielse, at de paa Afliildningen fremstillede 

 Former netop ere de, som den forbenede Deel af disse Knogler omtrent 

 viser hos alle Finhvalarter paa Individer, der have naaet omtrent % af 

 deres fulde Længde, og at virkeligen det afbildede Individ kun var 

 40 Fod, medens den Art, hvorlil den antages at höre, bliver indtil 

 60 Fod, fremdeles at slet ingen Bruskdele forefindes paa Afbildningerne 

 — saa bliver vel neppe nogen Tvivl lil!)age, at jo disse Afbildninger 

 kun maa betragtes som en konstig Sammensætning af disse Knogler» 

 forbenede Dele alene, og aldeles ikke give noget naturtro Billede af 

 Knoglebygningen i det Hele, altsaa ei heller tor bringes i Anvendelse 

 hverken til Bedömmelsen af disse Knoglers Form eller til Bestemmelse' 

 af Arten, forsaavidt den derfra kan hentes. 



Efter denne FremslilHng turde det være unödvendigt at anfore 



