338 



Viglißste er Lcrved, hvad Capt. Holböll ang-iver, nemlijj at disse Balaner 

 findes ikkun paa denne Art af de (jrönlatidske Finhvaler, pan den der- 

 imod altid. Hans Ord ere: „Den er meget sfærlst besat med Ralaner, 

 „hvilket iklse er Tilfældet hverken med Tikajjulik (B. roslrata Fabr.) 

 „eller Tunnolik (B. ph^salus Fabr.), paa hvilke Gronlænderne meget 

 „mere paastaae at dette Snjltedyr aldrig ßndes. Den ovenfor omtalte 

 „Kcporkakunge, der fulgte med Moderen, havde disse Dyr ei alene i 

 „stor Mængde, men fuldkommen udvoxede. Gronlænderne paastaae endog, 

 „at Kepurkaken allerede ved Fodsien har Balaner, ja at de ufödte Unger 

 „ere stærkt besiitte med dem. Jeg har ikke selv seet dette." 



Med Hensyn til Balanerne paa de ufiidte Keporkakunger vil vist 

 Enhver være tilböielig til at nære den allerstörste Tvivl, selv om haa 

 ikke ganske forkaster en generatio æquivoca, saameget desto mere 

 altsaa hvis han {>jör det. De særdeles tilfredsstillende Oplysninger, Viden- 

 skaben i de senere Aar har vundet om Balanernes Forplantelsesmaade 

 og Métamorphoser, synes især alt for bestemt at ta'.e imod Gren- 

 lændernes udsagn i denne Henseende. En troværdig Mand, der i en 

 Række Aar har været bosiddende i Frederikshaab, den Colonie, i hvis 

 Nærhed Keporkakfangsteu især drives, Hr Kjöbmand Kielsen, har i denne 

 Anledning tilsendt mig en i Atfestform alTattet Erklæring, at han har 

 været öienvidne til, at et Keporkakfosler er blevet udslsaaret af Moders- 

 liv, fuldt besat med Balaner. Jeg har derefter ikke kunnet gjöre videre, 

 end at lade udsætte en Præmie for et Stykke Skind med Balaner og 

 endnu vedhængende Navlestræng. — At disse Hvalfiskenes Balaner iövrigt 

 fra forst af have Sæde under Huden, og forst ved deres tiltagende Væxl 

 gjennembryde denne, synes at fremgaae af nogle i Universitetsmuseel 

 opstillede Stykker. Flere Balaner, og netop de mindre Individer, sees 

 her endnu for storstedelen skjulte af Huden, der kun er sprukket over 

 dem i tre Flige. Hvis det virkelig skulde lykkes, saaledes som man for 

 Tiden svnes at være paa Spor efter, at forfölge Indvoldsormene iAlmin- 



