5i7 



som dtn havde paa del ene Vaagelivalfosler (ibid. Pagf. 224), saa at heri 

 vel findes individuelle Forskjellig heder. 



7) Brystfinnernes Farve synes at være saa beleg'nende for Vaajje- 

 bvalen, at jeg satte de störste Forhaahninger til Sanimenlig^ninjren heraf 

 hos „Tilsag'uiils." Og-saa hertil fils jeg Ledighed ved samme Sending 

 fra Capt. Holböll, Begge Brystfinner vare fuldkomment vel vedlige- 

 holdte, Overhuden sad endnu paa med hele sin smukke Vexel af Sort og 

 Hvidt. Den 16de Tavle er en tro Copi deraf, den forste Figur paa 

 Ydersiden, den 2den paa Indersiden. Uiiegteligen har paa den sidst- 

 nævnte den sorte Farve en större Udbredning, end der synes at finde 

 Sted hos Vaagehvalen; men i det Hele taget er Farvefordelingen dog 

 netop den for Vaagehvalen characterisliske, navnlig den skarpe Grændse 

 mellem Hvidt og Sort paa Ydersiden. 



Da nu iövrigt Vaagehvalen og Tikaguliken stemme fuldkomment 

 overeens, navnlig i Henseende til Bardernes Farve og Hvirvlernes Antal 

 saavel i det Hele som i hver af Rygradens forskjellige Egne, har 

 jeg ikke troet, at i ovenstaaendc Forskjelligheder kunde siges at være 

 tilstrækkelig Grund td at paastaae en Artsforskjellighed. Men de turde 

 alligevel fortjene Zoologernes Opmærksomhed, og opmuntre til at benytte 

 hver Leilighed for om muligt at finde andre væsentligere Forskjellig- 

 heder, hvorved en Artsadskillelse dog maaskee endnu turde vorde godt- 

 gjort. I saa Fald vilde det fremdeles maaskee blive hoist sandsynligt, 

 at især det af liiiox iagttagne overmaade lille Individ (9' IV^) (Pag. Îii5} 

 egentlig tilhörtc denne grönlandske Art. 



Mine Meddelelser angaaende en Artsadskillelse imellem de store, 

 korthaandede nordiske Finhvaler indskrænke sig til folgende Iagttagelse 

 af et stort (65 Fod langt) Individ. 



Xx* 



