588 



Slag's Finlivaler forelsomme vod Japan Ojj ved Java; ved de i disse Af- 

 handlinpfer meddeelte Erfaring^er er del blevet sat uden for al Tvivl, at 

 disse lanjjhaandede Finhvaler netop ere de hyppigste ved Grönlands 

 Kyster op- at de der have et regelmæssigt Tilhold , og sikkerligen ei 

 beller saa ganske sjeldent forekomme ved de nordeuropæiske Kyster; det 

 er fremdeles blevet viist, al det netop ere disse langhaandede Finhvaler, 

 som af de Söfarende i IVorden saavelsom i Syden betegnes ved Navnet 

 „Bunch" eller ,. Humpback". Herved er del altsaa omsider oplyst, at 

 den i 1824 ved Elbmundingen inddrevne Hval, hvis eiendommelige 

 Form med Rette vakte saa megen Opsigt, langtfra at være noget „sjeU 

 dent" Dyr, eller med andre Ord at höre til en Art, kun repræsenteret 

 i faa Individer, langtfra fremdeles at være et enkelt i de nordlige Far- 

 vande fra Sydhavel forvildet Individ , meget mere kun var det forste 

 Exemplar af el over alle store Verdenshave udbredt, i sikkerligen mange 

 Tusinder af Individer repræsenteret Hvaldyr. At alle disse langhaandede 

 Finhvaler i hele Sydhavel, ved Cap, BermudasTÖerne og Grönland alle 

 höre til een Art, kan ingenlunde siges al være beviisl; maaskee vil en 

 grundig Undersögelse over Arlsligheden eller Artsforskjelligheden af 

 de DiaJema og Otion, som findes paa langhaandede Finhvaler fra de 

 forskjelligeEgne, tove til en nærmere Bedommelse af Spörgsmaalet; men 

 der er dog for Tiden ikke mere Grund til at betvivle denne deres Arts- 

 lighed end f. Ex. Spermhvalernes i Sydhavet, Atlanterhavet og (idet- 

 mindsle tidligere) i det höie Norden. Ja , det mangler endog ikke paa 

 Angivelser, der gjöre det hoist rimeligt, at det er de samme Individer, 

 der til forskjellige Tider af Aaret gjæste Polarlandenes Kyster og Havene 

 ved Vendekredsene. Ved Bermudas-Öerne viste de langhaandede Fin- 

 hvaler sig regelmæssigt fra Begyndelsen af Marts til Enden af Mai, ved 

 Grönland komme de, offer Capl. HolböUs Opgivelse om Keporkaken, 

 regelmæssigt fra sidst i April af og forsvinde atter almindeligviis i No- 

 vember. Det er vel ingen for dristig Formodning, al de langhaandede 



