589 



Finhvaler, der i Marts, April og Mai paa deres Vandring beröre Ber- 

 mudas-Öerne, (ildeels ere de samme Individer, som de, der fra sidst i April 

 vise sig ved de grönlandske Kyster. Hvor de opholde sig- fra November 

 til Marts, vides endnu ikke, men turde ved den nöierc Kjendskab (il 

 Dyrets ydre Former maaskee om foie Tid ventes oplyst. Det Individ, 

 hvoraf Skelettet staaer i Iierliner-31useet, drev i Land ved Elbmundingen 

 1824 i November — det ved Valparaiso var forulykket kort for Bellonas 

 Ankomst i Fefcniflr 1841. At Bermudas-Öerne just skulde være netop det 

 sydligste Puncf, hvortil Individerne fra den nordlige Halvkugle naaede, 

 er der neppe Grund til at paastaae. Det er vel meget mere overmaade 

 sandsynligt, at de ti! samme Art hörende Individer fra begge Halvkugler 

 ikke ere strængt adskilte ved det tropiske Bælte, uden at derfor vel Nogen 

 vil antage, at alle Individerne en masse aarlig skulde krydse Linien frem 

 og tilbage. 



Stnna korthaandede Finhvaler forekomme ved Kystlandene paa 

 den sydlige Halvkugle ligesaa vel som paa den nordlige. At der blandt 

 disse findes flere forskjellige Arter, er vistnok o^'ermaade sandsynligt, 

 men dog for Tiden kun en Formodning, da ingen nöiagtigere Beskrivelse 

 haves af dem fra den sydlige Halvkugle, idetmindste ikke saavidt jeg 

 har kunnet erfare. Det er vel at haabe, at især to af de for Vaage- 

 hvalen givne ydre Mærker, nemlig Bardernes hvide Farve *) og den skarpe 

 Begreendsning mellem den sorte og hvide Farve paa Brystfinnernes Yder- 

 side, ville lede til nærmere Oplysninger desangaaende, forudsat at ikke 



*) Det Tillæg, som Dr. Kröyer har gjort til dette Fnhricius's Mærke, nemlig at de 

 lobe sammen i Midten, vil efter den af mig gjorte Iagttagelse paa Finhvalen fra 

 Sjellands INordvestodde (Pag. 360), ifolge hvilken det vel gjelder for alle Fin- 

 hvaler, ikke være anvendeligt. 



