591 



at det Isunde være (len Ian haandede Finhval, men at to Omsfændijjheder 

 sfode denne Tydninjy i Veien, nemlig^ at Rondelet udfrjlskelijj ang-iver 

 om den: „pinnæ in ventre breviores et minores" ojj at ?i avnet „Jnbnrtes" 

 som er en Forvanskning' af „Gibbnr", nu skal anvendes af de Sofa rende 

 paa store kortliaandede Finhvaler. Ved den HolböUske Beskrivelse af 

 Hepokarnak , og: den 3Iöllerske lag^ltag-else og' Sending har jeg' 

 forst ret lært at agte paa de ligeledes allerede (ilte Bind Pag. 172) cite- 

 rede Ord af Rondelet: „Gibbar: a gibbero dorso, id est in tumorem 

 elevato, in quo est pinna". Det forekommer mig, at denne Beskrivelse 

 af Rondelet, den forste Forfatter over Hvaldyr i det i6de Aarhundrede, der 

 idetmindste tildeels skrev efter egne Iagttagelser eller paalidelige Med- 

 delelser, passer ganske vel paa den af Capt. Holböll paavisfe Form af 

 Kepokarnakens Rygfinne. Skulde det fremdeles bekræfte sig, hvad 

 ovenfor (Pag. "80) antydedes , at den store Finhval fra Ostende (1827) 

 ogsaa hörte herhen, saa turde vel dette ydre Kjendemærke atter give 

 en ny og rig Ledighed til at efterspore en særegen Art af Finhvaler i 

 dens vide Udbredelse. 



Dog vil denne hele TJndersögelse for de store korthaandede Fin- 

 hvalers Vedkommende umuligt kunne naae et sikkert Resultat paa Viden- 

 skabens nærværende Standpunct. Ved altsaa her at afbryde den, skeer 

 det dog ikke uden med det faste Haab , ved nye Materialier, senere at 

 kunne fortsætte den yderligere. 



