XXXVI 
Herover havde en nedsat Comitee afgivet fülgende Betenkning: 
„Allerede i Slutningen af Maimaaned forrige Aar paalagde Videnskabernes Sel- 
skab Undertegnede at sammentræde for at afgive Betenkning over et af Selskabets Med- 
lem, Hr. Justitsraad Molbech indgivet Andragende om, at Selskabet skulde virke for at 
grunde en ny dansk kritisk Journal, der kunde udfylde det Savn, som folles i vor Li- 
teratur. Strax efter at vi havde modtaget dette Hverv toge vi Sagen under Overveielse 
og bleve enige om den Mening, vi derom vilde fremsætte; men da Selskabets Möder 
paa samme Tid, som sædvanligt, ophérle i Sommermaanederne, blev Redactionen af 
Betenkningen opsat, indtil Forhandlingerne i Selskabet atter skulde tage deres Begyn- 
delse. Vi tilstaae, at vi ikke i de förste Vintermaaneder erindrede dette Anliggende, 
og maae derfor udbede os Selskabets Tilgivelse, for at vi first nu afgive den forlangte 
Betænkning. 
Idet vi fuldkommen ere enige med Proponenten i at erkjende Önskeligheden 
af et uafhængigt, med Dygtighed ledet, tilstrekkelige Kræfter forenende, kritisk Tids- 
skrift for vor Litteratur, ere vi dog eenstemmigen af den Overbeviisning, at Videnska- 
bernes Selskab ikke som Samfund er kaldet til at virke for Begrundelsen af et saadant 
Tidsskrift, enten ved selv at forsöge at lade det udkomme under sit Tilsyn og sin Auc- 
toritet, eller ved at understötte det ved Pengemidler eller ved at söge andenstedsfra at 
skaffe det slig Understöttelse. 
Videnskabernes Selskab beskæftiger sig ikke med Literaturen i dens hele Om- 
fang, men kun med de ved dets Classeinddeling betegnede Videnskaber; et kritisk 
Tidsskrift, som skulde udgaae under dets Auspicier, og hvorover det forbeholdt sig 
Styrelsen, maatte, naar Selskabet ikke vilde overskride sin Competents, blive et Tids- 
skrift for den strengt videnskabelige Literatur, og det endda med Udelukkelse af de tre 
Facultetsvidenskaber, Theologie, Jurisprudents og Medicin, der ikke have nogen eller 
dog kun en ufuldstændig og mere tilfældig Repræsentation imellem Classernes Medlem- 
mer. Men derved vilde paa den ene Side Trangen til et kritisk Institut for vor Na- 
tionalliteratur ikke vere afhjulpen og paa den anden Side vilde stundom Tidsskriftet 
maaskee have et for indskrænket Stof. Dernæst er det vel klart og godtgjort ved fo- 
regaaende Erfaring, at i det Hele de Mænd, der have Plads i Videnskabernes Selskab, 
beskjæftigede deels med egne Forskninger, deels med Embedssysler, ikke ville være 
meget ivrige Medarbeidere i et kritisk Tidsskrift, en Virksomhedsretning, hvortil Sel- 
skabet heller ikke kan stærkt opfordre dem, da det meget mere bör önske at fremkalde 
en positiv Production af dem i selvstændig Behandling af videnskabelige Opgaver. 
