XXXVII 
Tidsskriftet maatte altsaa, forsaavidt ikke enkelte Medlemmer altfor villigt fyldte Rum- 
met, overveiende udstyres med Bidrag fra Forfattere udenfor Selskabet; men at tilveie- 
-bringe disse i tilstrækkeligt Antal og tillige af en saadan Art, at det Hele fik en vis 
Eenhed og en Selskabet værdig Holdning, vilde efter vor Litteraturs Forhold være 
overmaade vanskeligt. Hertil kommer, at Arbeider af Selskabets Medlemmer nådven- 
digviis ofte maatte blive Gjenstand for Omtale og Betragtning i Tidsskriftet, hvorved 
paa den ene Side Forestillingen om Critikens fuldkomne Frihed og Upartiskhed vilde 
svækkes og paa den anden Side alligevel Misforhold fremkaldes i Selskabets Indre og 
dets üvrige Virksomhed. Vi ansee disse Grunde for stærke nok til at afvende Tanken 
fra ethvert Forség paa at begrunde et under Selskabets egne Auspicier udkommende 
kritisk Tidsskrift, saa at vi ikke troe det fornådent at udvikle de ikke ringe Vanske- 
ligheder ved at angive en. Form for Udfårelsen af en saadan Plan, navnlig ved imellem 
Selskabets Medlemmer stedse at finde en Redacteur eller Redactionscomitee, der for- 
bandt den fornådne Driftighed med videnskabelig Dygtighed og med Principer, som 
Selskabet i det Hele billigede og som fremfor Alt ikke maatte gjåre Tidsskriftet især 
til sin egen Tumleplads. Jo mere Selskabet maatte overlade det til Redacteuren eller 
Redactionscomiteen, at sörge for Tilveiebringelsen af Bidrag, desto vanskeligere vilde 
det hele Forhold med Selskabets Control blive. Vi kjende, foruden den af det baierske 
Academie udgivne Litteraturtidende, der aldrig har vundet nogen synderlig Anseelse 
eller Udbredelse, kun een under et Videnskabers - Selskabs Auctoritet udgiven kritisk 
Journal, de gåttingske Anzeigen. Men disse, der udenfor Videnskabernes Selskab især 
har det gåttingske Universitets hele dvrige talrige Personale og endeel andre Lærde 
udenfor Gåttingen til Medarbeidere, have udelukkende indskrænket sig til den strengt 
videnskabelige Litteratur (hvilket. i Tydskland let lod sig gjöre, især da stundom ogsaa 
engelske og franske Værker recenseres), og, hvad Arbeider af det gåttingske Selskabs 
Medlemmer angaaer, næsten alene (om ikke aldeles) til Anmeldelser skrevne af For- 
fatterne selv. Hos os ere Forholdene aldeles forskjellige fra dem, der finde Sted i 
Tydskland og Göttingen. 
Ligesaalidet som nu Selskabet selv bör söge at begrunde og udgive et kritisk 
Tidsskrift, ligesaalidet kan det efter vor Mening tilsige en deraf uafhengig kritisk Jour- 
nal en varig Understöttelse, Selskabet er forpligtet til at anvende sine Pengemidler til 
at fremme bestemte og begrændsede, inden dets Bedömmelseskreds faldende videnska- 
belige Forskninger og Forelagender efter det Værd, som det maa tillegge dem, og den 
Trang til Understöttelse, som det erkjender. At understôtte en Journalredaction, der 
