LVI 
Ethvert saadant er Udgangspunktet for en Række af Atherbélger, Hyver ret 
Linie, som fra dette Punkt kan drages lodret paa Bülgefladerne, betegner en Virknings- 
retning og kaldes en Lysstraale. Da det Lys, som gaaer ud fra et Punkt, og falder 
paa en Flade, optager et kegleformigt Rum, kaldes et saaledes begrændset Udsnit af et 
Sæt Lysbölger*), en saadan udvortes begrændset men indvortes uendelig Samling af 
Lysstraaler, en Lyskegle eller Straalekegle. Naar Straalekeglen falder paa en blank og 
plan Overflade, kastes den saaledes tilbage, at alle Straalerne deri beholde deres gjen- 
sidige Beliggenhed; saa at Oiet modtager dette tilbageböiede Lys ganske som om det 
kom fra det lysende Punkt, kun med den Forskjæl, hvorpaa det dog her ikke kommer 
an, at Oiet, som Intet veed om Retningernes Forandring, nu, forestiller sig Punktet 
ligesaalangt bagved den blanke Flade, som det i Virkeligheden ligger foran samme. 
Ogsaa da, naar den blanke Overflade ikke er plan, men har visse regelrette Former, f. 
Ex. Kuglens, Hyperbolens, Parabolens, Keglens, Cylinderens Form, tilbagekastes Straa- 
lerne saaledes, at de, der komme til Oiet, vedblive at höre til en falles Straalekegle, 
endskjöndt dennes Figur bliver mere eller mindre forandret. Man kan sige, at Straa- 
lekeglerne her tilbagekastes uforstyrrede, skjöndt ikke uforandrede. Som bekjendt vise 
de Overflader, der tilbagekaste Straalekeglerne uforstyrrede, os Billeder af Gjenstandene, 
eller ere Speile. Bestaaer en Overflade af mangfoldige meget smaa blanke, men fra 
hverandre skilte Dele, saa vil dog Enhver af de tynde Straalekegler, som tilbagekastes 
fra en saadan Deel, blive uforstyrret. Eftertanken maa erkjende enhver af disse smaa 
blanke Dele for et Speil; Overfladen derimod, som et Hele betragtet, kan nu ikke 
mere kaldes saa; men Blankhed frakjender man den derfor ikke. Fra Enhver af de 
blanke Dele, skeer Tilbagekastningen efter Speilningens Love, og man kan derfor be- 
_ tegne denne Tilbagekastning, som pleier at kaldes den regelrette, med Navnet den spei- 
lende, hvorved Betegningen rykker Anskuelsen mærmere, Forsaavidt derimod de paa 
Fladen faldende Straaler tilbagekastes fra de modtagende Dele i alle mulige Retninger, 
oplåses de oprindelige Straalekegler. For saa vidt dette skeer — fuldstændig skeer det 
aldrig — har man med rette kaldet denne Tilbagekastning den adspredende; men mere 
betegnende kunde man kalde samme den oplåsende, hvorved man ogsaa forebyggede, 
*) Af det Ord Sæt, i den her brugte Betydning, gjör man ikke den udstrakte og nyttige 
Anvendelse i Videnskaberne, som det tilsteder. Det afhjelper den Trang, man saa ofte 
föler til et Udtryk, for at hetegne en Mangfoldighed af Dele, som höre sammen. 
