LXXX VII 
1 
de virkeligen ere tilstede, i Regelen heelt igjennem lisbreen, og, hvor dette ikke er 
Tilfældet, befindes de hyppigen at vere tomme. Saussure saae derimod i lisbræernes 
Nedskriden igjennem Dalene ikkun en Nedglidning paa Skraaplanen, bevirket ved deres 
egen Tyngde og understôtlet af de ved Jordvarmen under Isen frembragte Vandlöb. 
Men i Almindelighed er Skraaplanens Heldningsvinkel hertil altfor ringe, ja i Höial- 
perne ligge flere, og det netop af de störste og de meest udstrakte, lisbræer næsten 
horizontale. Af de Nyere har Agassiz tildraget sig Opmærksomhed ved sine Under- 
sôgelser over lisbreerne.  Ifålge hans Theorie besidder Jökelisen en eiendommelig 
porös Structur, som tillader Vandel at trænge dybt ned selv i den compacte lismasse. 
Ligesom en Svamp er lisbræen efter ham fyldt med Vand, hvilket i sin Temperatur 
stedse er ner ved Frysepunktet. Ved den ringeste Afkjöling fryser Vandet, udvider 
sig, og med det den af samme overalt gjennemtrengte lisbre. Vi ville her ikke om- 
tale de vægtige Indvendinger, som iser i de seneste Aar ere blevne fremförte mod 
denne sindrige Theorie, men blot anföre, at lisbræernes Fremrykken i Löbet af Vin- 
teren ikke lader sig forklare efter denne Theorie, fordi det nödvendige Vand da ikke 
er tilstede. Infiltralionstheoriens Tilhæugere have derfor seet sig nödte til haardnakket 
at nægte en Kjendsgjerning, som synes at være fuldkomment constateret, og at erklære 
lisbreerne for stationaire i de egentlige Vintermaaneder. 
Utilfredsstillet af alle sine Forgængeres Theorier, har Dr. Petzholdt opstillet 
en ny, ifölge hvilken det ene og alene er de ved Temperaturomskiftninger i Isens 
Rumfang frembragte Forandringer, som skulle foranledige Iisbreernes til enhver Aarstid 
fremskridende Bevægelse. Han antager nemlig, at Isen paa samme Maade som Vandet, 
naar dette er nær ved at gaae over til lis og medens det gaaer over hertil, udvider 
sig ved synkende Varme. Da denne hans Paastand strider imod Placidus Heinrich’s 
Forsög, stræber han at bevise den ved nye. Vi troe imidlertid ikke, at der var til- 
strækkelig Grund til at fatte Mistillid til denne nöjaglige Physikers Forsög, uden for- 
saavidt, at man for 40 Aar siden, da de bleve anstillede, ikke havde Hjælpemidler til 
saa fine Talbestemmelser, som nu for Tiden. Viide Forf. hevise, at hine ældre Forsög 
havde fort til falske Resultater, maatte man ünske, at han ved directe Maalninger havde 
undersögt Isens Udvidelse. Han forkaster denne Fremgangsmaade, fordi han mener, at 
Kilderne til Feil herved ere altfor talrige, til at man med Nytte kunde anvende den. 
Men det synes dog utroligt, at man ikke skulde vere i Stand til at overvinde de her- 
med forbundne Vanskeligheder. Forfatterens Valg er da faldet paa Forsög over Isens 
Vegtfylde ved forskjellige Varmegrader under 0°. Men Vægtfylden lod sig ikke be- 
