IC 
sine Beretninger paa egne Undersögelser, ligesom ogsaa kun. han kan siges at have 
havt en rigtig Forestilling om deres vigtigste Livsforhold. Senere indsneg sig mange 
urigtige, tildeels eventyrlige Forestillinger om dem. Barderne f. Ex. antoges for deres 
Oienbryn. Saa uriglige Forestillinger vise sig ikke alene i de naturhistoriske Skrifter 
fra Middelalderen, skjöndt paa den Tid Hvalfangsten dreves ivrigt paa flere Steder af 
de vesteuropæiske Kyster, og Hvalkjöd endog solgtes almindeligt paa Torvene i flere 
af Normandiets Byer; de vise sig endnu hos flere Forfattere i det syttende og attende 
Aarhundrede. 
Hvalernes Artsadskillelse forsögte Artedi og Linne, uden selv at kjende Dyrene, 
ved at opstille som Repræsentanter for særegne Arter de Individer, der vare iagttagne 
af forskjellige Forfattere, et Forsög, der maatte trænge til mangfoldige Berigtigelser. 
Af Delphinerne ere ogsaa de fleste Arter senere nöiere bestemte , og mange nye Arter 
tilkomne; Kaskelotterne ere derimod efter Cuviers grundige Bemærkninger blevne ind- 
_skrænkede til een Art. Rethvalerne (Bardehvalerne uden Rygfinner og uden Bugfurer), 
som af Linné ligeledes henförtes til een Art, adskilles af Cuvier med Rette som 
to Arter: en arclisk Art, den saakaldte Grönlandshval (Islendernes “Sletbag”) og 
en antarclisk. Af Rörhvalerne eller — som iser de Söfarende benævne dem 
— Finfiskene, opstillede Linné tre Arter, nemlig foruden den almindelige nordiske 
Finfisk (physalus), der efter den ufuldkomne Beskrivelse af Martens urigtig antoges at 
mangle Bugfurerne, to af Sibbald som artsforskjellige beskrevne Individer, hvilke vare 
strandede ved Skotlands Kyster (boops og musculus). — Da Otto Fabricius i Grönland 
erfarede, at man der adskilte fire Slags Rörhvaler, antog han — aldeles paa maae og 
faae — de tre af disse lig hine tre Linnéiske Arter og den fjerde (Tikagulik), meente 
han maatte vere den af Pontoppidan noget tidligere beskrevne Nebbehval, Balæna ro- 
strata (de Nyeres Hyperoodon), i den falske Forudsætning, at Nebbehvalen. havde Barder. 
Navnet Balena rostrata gik fra nu af over til at betegne en lille Art Rörhval, der dog 
af de fleste Nyere slet ikke antoges at bestaae som særegen Art. Af de tre Linnéiske 
Rérhvalbenevnelser overförtes Navnet “‘Boops” af Fabricius paa den ved Grönland 
almindeligste ‘‘Kep rkak” ; Physalus derimod paa den i alle Henseender meget for- 
skjellige “Tunnolik”, og Musculus paa Gréulendernes *Keporkarnak”, som dog Fabricius 
aldrig fik at see. Derved forledtes de europæiske Zoologer til at antage Grünlændernes 
Keporkak for den samme Art som den ved Europas, eller idetmindste ved Hollands, 
Kyster almindeligste Art, der sæevanligen kaldtes Boops, og til at antage Grénlendernes 
Tunnolik for en tvivlsom Art, ligesom den Linnéiske Physalus. Om den Fabriciske 
13* 
