CLXIX 
0g vaklende Hypotheser, hvorved man til forskjellige Tider har sögt at forklare 
disse Monumenter og Antiquifeter, og at bestemme deres Tidsforhold og Oprindelse. 
Der gives en Deel af samme, som man undertiden har tillagt celtiske Folkestammer, 
hvilke tidligere, end de germanisk-gothiske, skulde have besiddet og beboet visse Stræk- 
ninger af de scandinaviske Riger. Navnligen findes saadanne Mindesmærker og Old- 
sager (nemlig særdeles af Bronce) saagodt som overalt i de danske Lande, med Indbe- 
greb af Skaane, og et og andet Sted i det sydlige Sverige. 
Andre, og deriblandt den nyeste Forfatter, der i systematisk Form har 
fremstillet Grundtrækkene af den nordiske Archeologie, ‘ville derimod fraskrive Cel- 
terne hine Mindesmærker, og navnligen tillægge de ældste Steengrave (Jettestuerne) en 
os ubekjendt og endnu ældre Folkestamme; imedens han derimod tillægger gothiske 
Stammer de i Danmark, hyppigst i noget af de scandinaviske Riger, forefundne Old- 
sager, hvis Alder og Brug i delte Land han endog troer at kunne före ned til det Sde 
og Øde Aarb. efter Chr. Heri er endeel, som endnu maa ansees for usikkert og uaf- 
gjort; saaledes opfordrer den bestemte Liighed i Form og Charakteer, der findes imel- 
lem bemeldte Steen-Monumenter og Bronce-Vaaben, Meisler m. m., som opgraves i 
Danmark og Skaane, og samme Gjenstande i en Deel af det nordvestlige Europa og 
paa de brittiske Oer, til en nåiere og skarpere Undersågelse og Bestemmelse af For- 
holdet imellem hine og disse, end man hidtil har været i Besiddelse af. 
Fornemmelig er Irland — fra umindelig Tid beboet af et celtisk Folkefærd, 
der uden Tviyl meget tidlig har havt Samqvem med den gamle Verdens ældste såfa- 
rende Handelsfolk, Phoenicierne — et Land, hvis Monumenter og Oldsager, i hvilke 
ligeledes den omtalte Liighed finder Sted, fortjene de nordiske Archæologers Opmærk- 
somhed, Det er blandt andet en paafaldende Mærkværdighed, at man i Irland har fun- 
det de selvsamme Broncesager, som i Danmark ere hyppige nok, i overvetles Mængde; 
ligesom det igien maa henlede Tanken paa fjernere Forbindelser i Oldtiden, at Kobber- 
Sværd og andre Vaaben fra Irland have en paafaldende Liighed i Dannelse med slige 
Oldsager, som man har fundet i sydlige Lande, f. Ex. i etrusciske Grave; og at den 
Blanding af Tin med Kobberet, som ved chemiske Analyser er forefundet i de sidst- 
nævnte Oldsager, i Forholdet sædvanligen netop er den samme, som man finder i de 
nordiske Broncesager. Overhovedet er i disse, og i al den antike Bronce, man har 
opdaget ved Jordfund i det nordlige og vestlige Europa, Tinnet det Metal, som al- 
tid findes anvendt til Legeringen, for at give Kobberet en höiere Grad af Haardhed; 
hvorimod den Bronce, der findes i Landene Østen for Oder og Volga, ‘i Almindelighed 
XI. 22 
