CLXX 
er dannet ved Blanding med Zink. Nu er netop Britannien Tinnets rette Hjem i Eu- 
ropa; og skjündt dette Metal i Oldtiden ogsaa skal vere fundet andensteds, f. Ex. i 
Spanien, hvor man nu ikke mere kjender det, er det dog vist nok, at de rige Tinmi- 
ner i Cornwall have veret bekjendte fra den fjerneste Fortid; ligesom det uden Tvivl 
var herfra, at allerede Phoenicierne hentede dette Metal, som Herodot (III. 145) til- 
lægger „De Massiteriske Øer", og som ogsaa Cesar (B. Gall. V. c. 12) nævner som 
et vel bekjendt Naturproduct (plumbum album) i Britannien; hvorimod det er mærke- 
ligt nok, at han om Briterne siger: at Mobberet tilføres dem af Fremmede, (Man 
kommer til at tænke paa, at overordentlig rige Kobberminer i Oldtiden dreves i Etru: 
rien, og at de gamle Etruscer vare berömte for deres Færdighed i at bearbeide og 
stöbe Kobberet, m. m.) 
Ligeledes vare Celterne fra Oldtiden bekjendte for at besidde denne Ferdighed; 
og i Irland, der aldrig, för i en ganske sildig Tidsalder, har havt andre Indbyggere 
end af celtisk Stamme, findes ei allene, som alt er bemerket, Vaaben og Redskaber af 
den antike Bronce, i störst Mengde, men endog saadanne Ringe, der have al Anseelse 
af at vere benyttede (ligesom ogsaa visse Slags Guld- og Sölvringe, baade her og i 
Norden) i Stedet for præget Mynt. Man kommer saaledes, ved flere Grunde og Om- 
stændigheder, til den Overtydning: at Kobberet hos Celterne har været — vist nok ikke 
allid det eneste — men dog fra den eldste Tid det almindeligste og mest bearbeidede 
Metal; og finder man nu i det fierne, celliske Irland, i Britannien og i Danmark den 
nöieste Overeensstemmelse i Former, Arter, Metallets Beskaffenhed og Legering, ved de 
Redskaber, Vaaben, Ringe, Smykker m.m, af Bronce, som ere fælleds for disse Lande: 
da ledes man uvilkaarligen til at antage et gammelt historisk Slagtskabsforhold imellem de 
Folkestammer, der engang i disse Lande benyttede bemeldte Bronce - Sager; imedens 
man dog, hvad Danmark angaaer, har Vanskelighed ved at antage, al disse Oldsager 
her skulde vere oprindeligt forferdigede — især, om man vil mene, at det ikke var 
en celtisk, men en gothisk Folkestamme, som i Norden har indfört og benyttet” dem. 
Gotherne ere, efter alle historiske Spor, indkomne til Norden Osten fra; Celternes Spor, 
Monumenter, Broncesager m. m. fire os derimod altid mod Vesten. Tinbroncen tilhö- 
rer netop ikke de östlige, men de vestlige Lande; og at tænke sig i hiin fierhe Tids- 
alder, som efter al Rimelighed — dersom Gothiske Stammer havde medfört Broncens 
Brug til Danmark — maatte ligge lengere tilbage, end Saxers og Danskes Vikingstog 
til Nordtydkland og Britannien, et saadant Handels-Forhold i Norden, at Fremmede 
skulde have fort Kobber og Tin, eller var det endog raa Bronce, til Norden, og at man 
