CLXXXVIT 
tegt. Tider af Dagen, paa hvilke Herredshövdingerne skulde vere komne til 
Tinget, naar forskjellige foreskrevne Retshandlinger skulde begynde o. s. v., 
bestemtes i Lovbogen ved Solens Skin paa visse faste Punkter, som Klipper, 
Klöfte, Marke o,s. v. i Tingets nærmeste, ved særegen Beliggenhed udmærkede 
Omegn, saaledes som det iagttoges fra Lovsigemandens Sede. Disse Bestem- 
melser vare saaledes blot lokale, beregnede for et eneste Sted paa hele Lan- 
det. Adskillige andre Retshandlinger, Arbeider (eller deres Ophir) o. s. v., som 
skulde foretages, udenfor Landstinget, i andre Landets Egne, bestemtes til den 
Tid, da Solen er eller sees midt (eller lige) i Ost, Vest o.s.v. Man maatte 
altsaa paa enhver Gaard eller beboet Sted paa hele Landet såge at udfinde disse 
Himmelkanter; da de vare fundne, maatte man, for ikke at glemme det saale- 
des erfarede, tage Mærke paa dem ved visse Kjendetegn af den synlige Hori- 
zont, som en Bjergspids, Fjeldtop, Höi, Dal, Klöft, Fos (Vandfald), Skjær 
0, s. v.; hvor disse ikke havdes paa passende Steder, opförte man, istedet for 
dem, Varder eller Pyramider af Steen, hvorved saa mange af Verdens 8 Ho- 
vedkanter betegnedes, som kunde angives af Solens lengste daglige Gang. 
Disse Tegn kaldtes Dagsmörk, Dagsmerker, samt Eiktamörk, Eiktemierker. 
De betegnedes sjelden ved Himmelkanternes Navne, men derimod ved Benæv- 
nelsen af den derefter antagne Tid af Dagen, som svarede til Solens tilsyne- 
ladende Stilling i en eller anden Verdenskant. Visse Retshandlinger m. m, 
bestemtes da i Loven efter Navnene paa de nysommeldte Dagstider eller Dags- 
mærker, som endnu iagtlages overalt i Island. 
Det er interessant at erfare, at den selvsamme Maade for ‘at udfinde 
Dagstidens Gang lige til vore Dage er bleven brugt i det vestlige Norge, 
Islands og Færüernes ældste Kolonisters nærmeste Hjemstavn. Saaledes be- 
skrives den f. Ex. i Söndfjorden (1803) af Arentz: „Indbyggerne inddele et 
»Ætmaal eller fuld naturlig Dag i 8 Tidslöb.... Til Solskive tjene dem alle 
„omliggende Bjerge og Dale; thi ligesom Solen viser sig at staae over en vis 
„Punkt af disse, vide de at henregne Tidens Lob til enhver af de für anfürte 
„Afdelinger, ja endog temmelig ner undertiden til det virkelige Timetal paa 
„Uhret, naar man spürger dem hvad Klokken er.“ Omtrent det samme beret- 
tes af Landt om Færôüboerne. der dog i daglig Tale meest rette sig efter Æt- 
terne eller Verdenskanterne, som haalga (9: halygaaet) Landsuur for Kl, 74 
f. M., Landsuur Kl. 9 f. M. o. s. v. 
. 24* 
