cen 
hoved i Fyen. Leeret blev strax sort, og efter 3 Dages Forlöb blev det udvasket med 
den Omhyggelighed, at da det fra Filtret lébende Vand neppe viste noget Spor meer 
til oplåste Substantser, blev Leret taget af Filtret, udrårt i en stor Mængde Vand og 
samlet paany. Det saaledes fuldkommen udvaskede Leer blev indkogt med Saltsyre, 
oplåst i Vand, bundfeldet med Barytvand, filtreret, Baryten bundfeldet med kulsuur 
Ammoniak og det Hele inddampet og glüdet, 
39,043 Leer, som ikke havde været udsat for denne Virkning, gav 0,184 
Chlorkalium — 0,47 pCt. Chlorkalium — 0,30 pCt. Kali. 
41,957 Leer, behandlet med Svovlkalium, gav 0,930 Chlorkalium = 2,22 pCt. 
Chlorkalium = 1,40 pCt. Kali. 
61,653 Leer, behandlet med Svoylkalium og udvasket paa den anförıe Maade, 
gav 4,719 Chlorkalium = 2,79 pCt. Chlorkalium — 1,76 pCt. Kali. 
I et tredie Forsög, som blev anstillet tidligere, end de to andre, lykkedes det 
at udvaske det sorte Leer saa hurligt, at det dannede Svovljern forstörstedelen holdt 
sig udecomponerel, medens Leret i de to nylig anförte Analyser havde antaget en guul- 
råd Farve. Uheldigviis blev dette sorte Leer ikke veiet, förend det blev underkastet 
en Analyse, og der kunde ikke erholdes noget qvantitativt Resultat, men efter Skjön 
var Kalimængden i dette Tilfælde langt betydeligere, end i- det forrige, Der synes og- 
saa at finde en Vexelvirkning Sted imellem det basiske svovlsure Jerntveilte, som dan- 
ner sig ved Iltningen af, Svovljernhydratet, thi ved Oplösningen af de atter iltede Leer- 
arter udvikledes ingen Svovlbrinte, og i Oplüsningen fandtes en saa overordentlig ringe 
Mengde Svovlsyre, at man var nödsaget til at antage, at det af Leret bundne Kali har 
decomponeret det basisk svovlsure Jernilte og er derved tildeels bleven gjort oplöseligt 
i Vand. Da det er meget sandsynligt, at det er den kiselsure Leerjord, som binder 
Kaliet, vil naturligviis Kalimængden i Leeret deels være afhængig af den tilstedeværende 
. kiselsure Leerjord, deels af Jerntveiltets Mengde, deels ogsaa af den Tid, hvori Sub- 
stantserne have kunnet indvirke paa hinanden. Forfatteren antager denne lagttagelse 
for meget vigtig, thi den forklarer, hvorfor vort Marskleer , der i Aarbundreder har 
været bevæget i et med Söplanter opfyldt Hav, indeholder en saa betydelig Mængde 
i Saltsyre oplöseligt Kali, der uden Tvivl igjen er en af Hovedaarsagerne til dets 
store Frugtharhed. 
Ved den fortsatte Forraadnelse af Tangen svinder dens Masse bestandig mere 
og mere, og endnu efterat Tangdyngerne ere bedækkede med en Vegetation af Strand- 
planter, hvoriblandt især en Atriplex fremhersker, er Massen saadan gjennemtrengt med 
