_ COXII 
men saaledes, at Strengen fra a i den ikke fordoblede Ende (A) ved Fordoblingsstedet 
selv bliver dobbelt og gaaer med sin ene Green, ligesom ellers, 
til Dt, med sin anden til det tilsvarende Sted i B? (b?), og 
saaledes fremdeles. Paa denne Maade viser Anatomien af Dobbelt- 
‚misfostrene, at det forholder sig i alle Legemets Systemer, og 
kun derved kommer hver af Dobbeltdelene til at staae i selv- 
samme anatomiske Forhold til den ikke fordoblede Decl, som 
ellers den analoge Deel i et normalt Legeme. Hver af Dob- 
beltdelene bliver derved i lige Grad en umiddelbar Fortsættelse 
af den ikke fordobblede. Deel, og hver af dem i lige Grad et 
fuldstendigt Complement dertil. 
Lade vi i ovenstaaende Figurer f. Ex. B forestille Hovedet, A Kroppen, saa 
bliver det klart, at paa et Misfoster med to Hoveder maa enhver Indvirkning paa et 
Sted af den enkelte Krop forplante sig gjennem Sandsenerverne til det analoge Sted i 
begge Hjerner. Lade vi derimod A forestille Overkroppen, B Nederkroppen, saa ind- 
sees det, at paa et Misfoster med dobbelt Nederkrop maa en Villiesyttring, der fra 
Hjernen forplanter sig |gjennem Rygmarven, samtidig virke ind paa de analoge 
Muskler i begge Nederkroppene, og omvendt, at det om en Indvirkning paa Nederkrop- 
pene ikke maa kunne skjelnes paa hvilken af dem den er skeet. Tanke vi os endelig 
i den förste Figur A at forestille Hjernen, B det cyclopiske Öle, ab og cd Nerverne 
til Oiet, saa maa, efter det her Fremstatte, Forholdet af disse Nerver fra den enkelte 
Hjerne til de to Öine — forudsat at vi her tör anvende Lovene for Fordoblingen — 
blive som i den tredie Figur, og samtlige Phenomener af Öinenes Harmonie finde 
derved deres Forklaring. 
Selskabets berömte udenlandske Medlem, Prof. Johannes Müller i, Berlin, har 
allerede viist, at Nethindernes Harmonie vilde vere forklaret, om man turde antage, at 
hvert Grundrér i begge Seenerver spaltede sig i to Grene, der, imod den ellers al- 
mindelig i Legemet herskende Symmetrie, gik til to harmoniske Puncter i de to Net- 
hinder. Men hverken han eller Andre. har vovet at antage dette Forhold, da det strider 
baade mod Reglen for Grundrérenes Udelelighed og mod Loven for Symmetrien, Ved 
at betragte Oinene som en Fordobling af det oprindelige cyclopiske Oie, finder Anta- 
gelsen ingen Vanskelighed, thi Forholdet fülger endog strengt taget af de ved Fordob- 
_lingen gjeldende Love. Naar Nervegrundrörenes Udspringssted forbliver enkelt, medens 
deres peripheriske Bestemmelsessted fordobles, maae de nödvendigviis selv fordobles, 
