_ COXXI 
ningen, og at denne Hjælp hverken kunde udvide vor Videnskab eller yde vedkom- 
mende Naturforsker nogen stor Ære, kan man ikke kalde det meget passende at gjüre 
et Forsög paa at paabyrde Naturforskeren ogsaa Ansvaret for det, som Archæologen 
skal have forbrudt. Altsaa, selv om alle Hr. Worsaaes Premisser vare rigtige, vilde 
hans Dom vere baade uretferdig og upassende. Men Præmisserne ere aldeles urigtige. 
Jeg skal have sagt, at der i Runamo’s Trapgang var indhugget Characterer. Jeg finder 
i hele Commissionens Beretning Ordet Characteer ikkun brugt paa fülgende Sted: ,.Jeg 
„F. Magnusen, anseer det for upaatvivleligt, at de ved Runamo indhugne ældgamle 
, Characterer ere Runer, nogle tildeels af disses mest bekjendte Art,” derimod bruges 
Ordet Characterer i det korte Udtog, som i Videnskabernes Selskabs Program for 1832 
gives af Commissionens Beretning, hvor de enkelle Medlemmers Mening ikke er frem- 
hævet. Naar mine i gammelt Skrift kyndige Colleger erklærede disse Linier for Cha- 
racterer, havde jeg ingen Grund til at afvige fra deres Mening. Jeg skal endvidere 
have sagt, at de kunstige Linier ere sandsynligviis Runer. Dette Sted findes i 
Commilteens Beretning Pag. 40 men, da jeg ellers i Beretningen altid udtryk- 
keligen vedföier mit Navn, hvor mit specielle Studium förer mig til et Resultat, 
hvilket her ikke er skeet, og, da jeg allerede paa neste Side udtrykkeligen erklerer, 
at jeg ikke kjender Runer, kan denne Bemerkning ikke hidrére fra mig, og enhver, 
der leser Beretningen med nogen Opmerksomhed igjennem, maa overbevise sig om, 
at jeg med den störste Omhyggelighed har undgaaet at udtale nogen Mening om de 
kunstige Liniers Betydning som Skrifttegn, et Spörgsmaal, der aldeles ikke vedkom 
min Opgave. Jeg har altfor megen Agtelse for Hr. Worsaaes redelige Alvor ug Iver 
for sine Studier, at jeg skulde troe, at denne Feil er forsætlig, jeg kan ogsaa let til- 
give den; men for en saa streng Kritiker, som Hr. Worsaae er, maa den vere meget 
ubehagelig, og naar en forudfattet Mening om min Bröde kunde bringe ham til at 
misforstaae saa klare Ord, svækker han hos Andre Tilliden til sine övrige Resultater. 
Jeg gaaer nu over til Hr, Worsaaes Kritik af de af mig opstilte Grunde for 
at antage en Deel af Linierne paa Runamo Trapgang for kunstige. Jeg har saaledes 
som fremgaaer af Beretningen, især omtalt 2 Kjendetegn, nemlig at 1) nogle Linier 
gaae fra Trappen over paa Graniten (Hr. Worsaae siger, at det ikkun er een Linie; 
da Commissionens Tegning ikkun viser een saadan Linie, og jeg nu ikke kan angive 
de andre, skal jeg ikke stride med ham om dette Punct), og at 2) en Mengde af 
Tverlinierne ikke gaae ud tilGrendselinien imellem Trap og Granit, men standse noget 
förend de naae den. 
