CCXXIUE 
ligen benyttede til lignende (kunstige) Tegn.‘* Jeg kan derfor paa ingen Maade opgive 
den Mening, at der paa Runamo Trapgang forekomme kunstige indhugne Linier. Dette 
var det forste Spørgsmaal, som Commissionen forelagde mig, og derom har jeg i Be- 
retningen udtrykt mig ganske bestemt. 
= Den anden Opgave var nu at udpege de Linier , som kunde ansees for kon- 
stige. Med Hensyn hertil tor jeg aldeles ikke haabe at have undgaet Feiltagelser; til 
at bestemme Kjendsgjerningen i Almindelighed kunde jeg udvælge de tydeligste Linier, 
men hvor det kom an paa at skjünne i alle enkelte Tilfælde, vare Misgreb maaskee 
uundgaaelige. Jeg har ogsaa i Beretningen udtrykt mig med Varsomhed om denne 
Opgave, ,,jeg bestemte, hvilke Linier der maatle antages at vere indhugne af Menneske- 
haand, og hvilke der maatte forudsættes at skylde Naturen deres Oprindelse.” ,.Enhver 
Linie blev undersågt og de Linier som jeg ansaae for indbugue'" &c. 
Jeg kommer nu til den Beskyldning, at de tildeels efter Forchhammers Anviis- 
ning optagne Afbildninger af Runamo ere aldeles upaalidelige. Committeen har i Be- 
retningen sagt, al der ved Forfærdigelsen af Hoved-Tegningen er anvendt Kritik, Hr. 
Worsaae kunde altsaa, som han ogsaa har gjort, angribe Grundsætningerne for denne 
Kritik, men ved Bedömmelsen af Udförelsen af et af Kritiken afhængigt Arbeide, i dette 
Tilfælde Tegningen paa Tab. IL, maa han stille sig paa vort Standpunkt, og ikke for- 
lange, at vi, hvis Arbeide er udfört for 41 Aar siden, skulle staae paa hans. Dermed 
falde altsaa Klagerne over de manglende Linier bort, da vi ansaae dem for naturlige, 
uforandrede Revner, og altsaa ikke kunde optage dem i en Hoved-Tegning, der ikkun 
skulde angive de kunstige Linier. Det er denne Udeladelse, der giver de 2 Tegninger, 
nemlig Commissionens og Hr. Worsaaes et saa forskjelligt Udseende. ,,I Virkelighe- 
den,“ siger Hr. Worsaae ,,fremviser Gangen et forvirret Billede af en stor Mengde 
tildeels uordentlig sammenlöbende Linier.‘* Det var jo nelop dette forvirrede Billede, 
som vi vilde oplése ved at udelukke alle naturlige og ved Kunst uforandrede Revner. 
Vi troede at sikkre os imod den mulige Indflydelse, som en forudfattet Mening kunde 
have, derved, at den af os, der anvendte den naturhistoriske Kritik, ikke kjendte Runer, 
' og at den, der senere skulde bestemme de kunstige Limers Natur og Betydning, ikke 
havde den ringeste Indflydelse paa Bestemmelsen af, hvilke Linier der skulde optages i 
Tegningen. Mon Hr, Worsaae virkeligen har været ligesaa uhildet, mon han ikke fra 
et historisk Standpunkt er kommen til det Resultat, at der ikke kunde findes Runer ved 
Runamo, og derpaa har ledet efter Beviser for den naturlige Oprindelse af alle Linier, 
som findes der? En anden af Hr. Worsaaes Anker er, at de Linier, som jeg ansaae 
