teer i gamle Dage, al vere staaende (hvorfor det altid hedder: denne Steen reistes eller 
sattes) ligesom det er, den christelige Liigsteens Charakteer at være liggende. Endelig 
maa jeg ogsaa ligefrem vedkiende mig, at jeg endnu ikke har været i Stand til at faae 
Overbeviisning om Mueligheden af at forklare saakaldte Binderuner, naar disse skulle 
bestaae af en regellés Forbindelse af Streger, med alle uvisse Mueligheder af disses 
Sammenföielse, anderledes end paa en vilkaarlig, og til Indbildningskraftens Raadighed 
overladt Maade. Hvad iövrigt den Magnussenske Fortolkning af Runamo i dens Heel- 
hed angaaer, da kan jeg om samme ikke have anden Mening end denne: at den er en 
Læsning, ikke af nogen Steenskrift, men af den meddeelte Tegning af Runamo. Idet 
jeg saaledes aabent og uden Forbeholdenhed vedkiender mig disse Meninger, maa jeg 
 tilsidst erklære, at jeg hverken finder Kald eller Anledning til, videre at blande mig i 
nogen Discussion eller Polemik angaaende den ved Hr. Theatermaler Caristensen leve- 
rede Tegnings Rigtighed, i Sammenligning med den af Hr. Worsaae meddeelle, eller 
angaaende de i Runamo-Klippens Trapleie værende Figurer og Revner, Jeg kan der- 
imod i ethvert Tilfælde nu ikke vere mere tilbüielig til at antage en Indskrift over 
Braavalla-Slaget, indhugget i den jernhaarde og skiöre Trapsteen, end jeg havde nogen 
stærk Tilböielighed hertil, saalenge jeg, uden at have besögt Stedet, tænkte mig Ru- 
namo i mere Liighed med andre, sædvanlige Runemonumenter; fölgelig ogsaa indhugget 
i den til disse Indskrifter i Norden altid anvendte Graasteen, eller Granit. 
Til hele Aaret henhörende. 
Ordbogscommissionen 
har i Aaret 4844 holdt 44 Möder, i hvilke Revisionen af Bogstavet S er fortsat indtil 
Ordet sqvulper. Trykningen af dette Bogstav er fortsat indtil Arket O i fierde Alphabet, 
eller S. 664, som slutter med Ordet Sover. Den paatenkte Trykning af Bogstavet T 
(Oversigt 1843, S. 119) har endnu ei kunnet begynde. 
